ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 січня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №573/1214/19 
Номер провадження 22-ц/816/4/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Хмельницької Людмили Миколаївни
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року в складі судді Свиргуненко Ю.М., ухвалене в м. Білопілля,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її цивільний чоловік ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 5920681400:03:002:0078, 5920681400:03:002:0077, площею 0,8117 та 3,1151 га відповідно, розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя ОСОБА_3 склав заповіт наступного змісту: «Я, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , що народився в с. Лип`янка Шполянського району Черкаської області, та мешкаю в АДРЕСА_1 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу як фізичного, так і морального, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: право на земельні частки (паї): площею 0,8117 га, кадастровий номер 592081400:03:002:0078, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354617, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року; площею 3,1151 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0077, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354616, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року, заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вказує, що в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що заповіт складено некоректно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просив заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений секретарем Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області 03 лютого 2015 року, зареєстрований у реєстр за № 8 тлумачити наступним чином: «Я, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , що народився в с. Лип`янка Шполянського району Черкаської області та мешкаю в АДРЕСА_1 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу як фізичного, так і морального, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: земельні ділянки: площею 0,8117 га, кадастровий номер 592081400:03:002:0078, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354617, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року; площею 3,1151 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0077, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354616, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року, заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Хмельницька Л.М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не була врахована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 травня 2019 року, яка і послугувала підставою для звернення позивача з позовом.
Також в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні вказав, що можливо захистити своє право в інший, передбачуваний законом спосіб, а саме, як визнання права власності в порядку спадкування, але на думку позивача даний спосіб захисту є передчасним, адже при тлумаченні заповіту у сторони не буде підстав для звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, а буде в передбачений законом порядок можливість отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року апеляційне провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 707/1793/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційне провадження було поновлено у зв`язку з завершенням розгляду справи Черкаським районним судом Черкаської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 (а. с. 9).
Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920681400:03:002:0077, площею 3,1151 га в межах згідно з планом, розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчена державним актом, серії ЯЗ № 354616, виданим Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 23 грудня 2008 року на підставі розпорядження № 85 від 18 березня 2002 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010862603320 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920681400:03:002:0078, площею 0,8117 га в межах згідно з планом, розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчена державним актом, серії ЯЗ № 354617, виданим Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 23 грудня 2008 року на підставі розпорядження № 85 від 18 березня 2002 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010862603321 (а. с. 13-15).
03 лютого 2015 року та 02 березня 2016 року відповідно відділом Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області вищевказані земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі (а. с. 16-20).
03 лютого 2015 року секретарем Дубіївської сільської ради посвідчено заповіт № 8 від імені ОСОБА_3 наступного змісту: «Я, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , що народився в с. Лип`янка Шполянського району Черкаської області, та мешкаю в АДРЕСА_1 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу як фізичного, так і морального, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: право на земельні частки (паї): площею 0,8117 га, кадастровий номер 592081400:03:002:0078, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354617, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року; площею 3,1151 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0077, яка розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області і належить мені згідно державного акту, серії ЯЗ № 354616, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року, заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а. с. 15).
За інформацією Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з співмешканкою ОСОБА_1 . Остання доглядала за своїм лежачим хворим співмешканцем та здійснила його поховання (а. с. 11, 22, 62).
19 лютого 2019 року Черкаською районною державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом заведена спадкова справа № 95/2019 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 63780153.
Крім того, 19 березня 2019 року до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулася відповідач у справі – ОСОБА_2 (а. с. 48-49, 60).
Постановою державного нотаріуса Черкаського району Черкаської області від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з тим, що текст заповіту містить протиріччя між заявленим і наявним майном, зокрема з його змісту вбачається, що у померлого є земельні ділянки, а не земельні частки (паї), оскільки має місце посилання на кадастрові номера, які присвоюються земельній ділянці, а не паю і державні акти, якими посвідчується право власності на земельну ділянку (а. с. 24).
Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову мотивоване тим, що текст заповіту ОСОБА_3 від 03 лютого 2015 року викладений чіткою і зрозумілою мовою, не містить суперечностей чи неточностей. Фактично у тексті спірного заповіту була допущена помилка, яку заповідач сам мав можливість усунути, оскільки на момент його складання мав державні акти на земельні ділянки, щодо яких зробив розпорядження. Місцевий суд прийшов до висновку, що неточності та помилки у тексті заповіту не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України. Також суд першої інстанції зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту права вочевидь не співпадає з тими правами, які вона намагається захистити та роз`яснив позивачу, що вона не позбавлена можливості захистити своє право на спадщину, у разі якщо вважає його порушеним, в інший, передбачений законом спосіб.
Проте, такий висновок місцевого суду суперечить закону, виходячи з наступного.
У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно зі статтею 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.
Згідно зі статтею 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.
Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.
У складеному заповіті ОСОБА_3 зазначено, що він заповідає 2 земельні ділянки ОСОБА_1 .
Таким чином, у справі встановлено, що шляхом складення заповіту спадкодавець ОСОБА_3 реалізував свій намір заповісти дві земельні ділянки, площею 0,8117 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0078 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та 3,1151 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0077 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), які розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, саме позивачу ОСОБА_1 .
Тому є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про тлумачення заповіту.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 768 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1152 грн 60 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Хмельницької Людмили Миколаївни задовольнити частково.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту задовольнити частково.
Зміст заповіту, що складений 03 лютого 2015 року ОСОБА_3 , посвідчений секретарем Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області Клименко В.С., зареєстрований в реєстрі за № 8, відповідно до якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 належні йому земельні паї, необхідно розуміти так, що вказаний спадкодавець заповів ОСОБА_1 дві земельні ділянки на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8117 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0078, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 354617, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1151 га, кадастровий номер 5920681400:03:002:0077, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 354616, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 23 грудня 2008 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1152 грн 60 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий -                                                                В.І. Криворотенко

Судді:                                                                         О.І. Собина

Т.А. Левченко