Справа № 161/21004/19 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/90/21  Категорія: 70 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 березня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,
з участю:
секретаря судового засідання – Губарик К.А.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року  ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 01.09.2018 року є студенткою денної форми навчання Коледжу технології, бізнесу та права Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки.
Посилаючись на те, що вона несе тягар утримання доньки у період навчання, позивачка з підстав, передбачених ст. ст. 182, 199, 200 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3   на період її навчання, починаючи з дати пред`явлення позову, щомісячно у розмірі 2 102 грн, але не довше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 100 грн, починаючи з 18 грудня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років, або до закінчення її навчання у Коледжі технологій, бізнесу та права Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, в залежності від того, яка подія настане раніше. В задоволенні решти позову  відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд неповністю з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, та не звернув уваги на те, що  дочка навчалась у коледжі з 01.09.2018 року по 09.12.2019 року. Згідно з довідкою, виданою даним навчальним закладом, студентка відрахована з коледжу  відповідно до наказу №114-с за власним бажанням. Крім того, позивачка достовірно знала про відрахування дочки з навчання та була обізнаною по відсутність ключової обставини для стягнення аліментів на навчання. Щодо  часткового визнання позову апелянт пояснює, що  така заява була подана ним у зв`язку з тим, що він не був обізнаний з наведеними обставинами. Відтак, вважає, що рішення суду  ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповно та необ`єктивно встановленими обставинами, а тому підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що дочка ОСОБА_4 продовжує навчання відповідно до доданого нею договору №175 від 30.12.2020 року в Луцькому коледжі рекреаційних технологій і права на платній основі. Вказує, що батько дитини є працездатним, однак недостатньо спілкується з дочкою, тому не обізнаний про її подальше навчання. Просить звернути увагу суду на те, що ОСОБА_1 має змогу платити аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки в липні 2019 року придбав нерухомість згідно з договором купівлі-продажу №941 від 01.07.2019. Просить залишити рішення суду без змін.
Справа апеляційним судом була призначена в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна, відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України. Однак, ухвалою суду від 10 лютого 2021 року з метою повного та всебічного розгляду даної справи в межах апеляційного провадження, ретельного вивчення обставин даної цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність безпосереднього дослідження пояснень учасників справи.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач апеляційну скаргу підтримав частково, з урахуванням наведених позивачкою обставин у відзиві на апеляційну скаргу щодо продовження навчання дочкою. Просив  при перегляді даного рішення врахувати, що він визнав у суді першої інстанції позов у розмірі 1 100 грн, а тому і надалі не заперечує щодо стягнення аліментів у такій сумі, однак вважає, що їх слід стягувати не з 18 грудня 2019 року, а з 13 січня 2020 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Наведеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1 100 грн на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер спірних правовідносин, а також те, що відповідач є працездатною особою і має обов`язок щодо утримання повнолітньої  дочки  у разі її навчання.
З наведеним висновком суду першої інстанції в цій частині колегія суддів  погоджується, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що від шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8) .
Звертаючись до суду, позивач вказувала, що ОСОБА_3 є студенткою Коледжу технологій, бізнесу та права Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, денна форма навчання, спеціальність право (а.с. 10). На підтвердження додала  копію договору про надання освітніх послуг від 10 серпня 2018 року про навчання дочки ОСОБА_5 в коледжі впродовж 3 років і 10 місяців з  оплатою за послугу в сумі 46 000 грн за весь період.
Разом з тим, до апеляційної скарги долучена довідка № 05-25/5856 від 27.10.2020 року, видана коледжем, про те, що ОСОБА_3 була відрахована з навчання за власним бажанням відповідно до наказу ректора від 09.12.2019 року №114-c (а.с.69).
Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивачка обґрунтувала своє право на звернення до суду тим, що вона одна несене витрати за навчання повнолітньої дитини в учбовому закладі.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до норм статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.
Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за рішенням суду до повноліття сплачував аліменти на дочку, в тому числі перераховував поштою відповідні суми, а під час розгляду даної справи подав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги частково - в розмірі 1 100 грн (а.с.52), про що також ствердив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не надано суду доказів про фактичне навчання повнолітньої дочки станом на час розгляду справи із зазначенням дати початку і закінчення навчання у даному навчальному закладі, а суд не перевірив ці обставини, то з урахуванням наданих апеляційному суду доказів про навчання ОСОБА_3 з 13 січня 2020 року по 30.06.2022 року, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині дати початку стягнення аліментів, встановивши їх з 13 січня 2020 року. В решті рішення суду залишити без змін.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 268, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року в даній справі змінити, виклавши абзац другий його резолютивної частини в такій редакції.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, починаючи з 13 січня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час навчання, але не довше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді: