П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2624/20	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 49244,87 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач/скаржник), у якому просить стягнути податковий борг у розмірі 49244,87 грн. на користь Державного бюджету.
В обґрунтування позовних вимог суб`єктом владних повноважень зазначено, що платник податків, на підставі узгодженого податкового зобов`язання та розрахунку податкової заборгованості, має податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 49244,87 грн., який, відповідно до ст.95 Податкового кодексу України, підлягає стягненню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 49244,87 грн. на користь Державного бюджету.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказав, що нежитлові будівлі - склади, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника. А відтак, нерухомість за цими адресами не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
При цьому, скаржник послався на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 24 квітня 2020 року по справі №540/2206/19, від 04 грудня 2018 року по справі №649/593/16-а та від 01 жовтня 2019 року по справі №0340/1905/18.
Разом з тим, скаржник наголошує на тому, що ані особисто, ані поштовим зв`язком, за місцем реєстрації та місцем проживання, з 2009 року не отримував жодного повідомлення-рішення щодо сплати податку на нерухоме майно за 2018 рік. Зазначає, що підписи на корінцях про отримання ним особисто 01 серпня 2019 року податкових повідомлень – рішень №0029598-5109-1403 від 11 травня 2019 року та №0029599-5109-1403 від 11 травня 2019 року, виконані не ним.
Головне управління ДПС у Миколаївській області не скористалося своїм процесуальним правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є головою Фермерського господарства «Артаково».
Згідно Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25876702 та №25876703 від 16 квітня 2010 року ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель - складів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час звернення до суду з цим позовом, за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 49244,87 грн., який виник на підставі:
- податкового повідомлення-рішення №0029598-5109-1403 від 11 травня 2019 року, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 14763,56 грн.;
- податкового повідомлення-рішення №0029599-5109-1403 від 11 травня 2019 року, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 34481,31 грн.
Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та розрахунком заборгованості ОСОБА_1 .
Відповідно підпису на податкових повідомленнях-рішеннях ОСОБА_1 отримав їх особисто 01 серпня 2019 року. (а.с.7)
Заборгованість відповідачем добровільно не погашено, що стало підставою для звернення Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має податковий борг, що підтверджується наданими суб`єктом владних повноважень доказами, а тому за відсутності добровільної його сплати, сума заборгованості підлягає стягненню за рішенням суду.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України   платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
При цьому, у відповідності до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно пп.266.10.1 п.260.10 ст.260 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Згідно пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За правилами п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.п.56.1, 56.18 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно вимог пп.60.1.4 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 49244,87 грн., було визначено відповідачу податковим органом у податкових повідомленнях – рішеннях №0029598-5109-1403 від 11 травня 2019 року та №0029599-5109-1403 від 11 травня 2019 року.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оскарження та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень. Отже, заборгованість є узгодженою.
При цьому, колегія суддів враховує те, що, в порушення вимог ч.1 ст.77 КАС України, відповідачем не доведена та обставина, що підписи про отримання ним особисто 01 серпня 2019 року податкових повідомлень – рішень №0029598-5109-1403 від 11 травня 2019 року та №0029599-5109-1403 від 11 травня 2019 року виконані не ним.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 49244,87 грн., визначене податковими повідомленнями – рішеннями №0029598-5109-1403 від 11 травня 2019 року та №0029599-5109-1403 від 11 травня 2019 року, є податковим боргом, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Державного Бюджету.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на практику Верховного Суду викладену в постановах від 24 квітня 2020 року по справі №540/2206/19, від 04 грудня 2018 року по справі №649/593/16-а та від 01 жовтня 2019 року по справі №0340/1905/18, з огляду на те, що предметом спору у вказаних справах були податкові повідомлення-рішення.
З тих же підстав, керуючись ч.4 ст.73 КАС України, колегія суддів не приймає до розгляду посилання відповідача на те, що нерухомість за вказаними адресами не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки вказані докази стосуються іншого предмета доказування, а саме: оскарження податкових повідомлень-рішень.
Інші доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимогст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 49244,87 грн. - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 11.02.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.