Справа № 464/6583/20                        Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М. 
Провадження № 33/811/17/21                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_1 , захисника Гелемея Ю.М. та прокурора Вітковської І.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривні.
Згідно постанови суду  ОСОБА_2 , працюючи на посаді заступника директора ЛКП «Житловик- С» та відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП, частини 1 статті 45, підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме 24.06.2020 р. о 09.28 год., чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Крім того,  ОСОБА_2 , будучи звільненим з посади заступника директора ЛКП «Житловик- С» та відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП, частини 2 статті 45, підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 18.09.2020 р. о 14.06 год., чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення..
На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. При цьому апелянт зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 року було визнано неконституційною ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», яка встановлювала юридичну відповідальність за порушення цього закону. Таким чином, апелянт вважає, що на момент розгляду справи адміністративної відповідальності за порушення Закону України «Про запобігання корупції» не існувало. 
З огляду на викладене апелянт, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням вимог процесуального законодавства України.
Розглянувши матеріали справи № 464/6583/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисника які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, які належним чином були досліджені судом першої інстанції.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент розгляду справи адміністративної відповідальності за порушення Закону України «Про запобігання корупції» не існувало, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що адміністративну відповідальність за вчинені ОСОБА_2 адміністративні правопорушення встановлює ч.1 ст.172-6 КУпАП, яка на даний час чинна та неконституційною не визнавалась. Визнання рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) статті 65 «Про запобігання корупції» не тягне за собою скасування ст.172-6 КУпАП, відтак, підстави для закриття провадження за п.6 ст.247 КУпАП відсутні.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.