ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 березня 2021 року           справа №360/3505/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., секретаря судового засідання Ашумов Т. Е., за участю представника відповідача Макаренко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 р. у справі № 360/3505/20 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, в якому просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 28.08.2020: №00001040505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу 6800,00 грн за порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального"; № 00001030505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу 12984,50 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; № 00001050505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу 1020 грн за порушення пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення головного управління ДПС у Луганській області від 28.08.2020, а саме: № 00001040505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6800,00 грн за порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального";№ 00001030505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 12984,50 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; № 00001050505 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020,00 грн за порушення пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України. Стягнув на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2522,40 грн. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що лист ДПС України від 26.06.2020 № 10373/7/99-00- 07-05-02-07, яким надіслано звернення народного депутата ОСОБА_2 від 11.06.2020 № 342д9/15-2020/72284, містить інформацію яка може свідчити про приховування реального обсягу реалізації підакцизних товарів без марок акцизного податку відповідного номіналу та можливе порушення обліку підакцизних товарів за місцем їх реалізації. Зазначене стало підставою для проведення перевірки позивача. Судом не враховано, що наказ мітив дві підстави проведення перевірки, зокрема, пп. 80.2.5 п.80.2. ст.80 ПК України - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, яка є самостійною обставиною. Та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Крім того, апелянт не погоджується з посиланням суду першої інстанції, що акт перевірки містить інформацію щодо проведення перевірки з питань, які не входять до предмету фактичної перевірки.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області (а.с15-16).
Наказом ГУ ДПС у Луганській області від 14.07.2020 № 742 керуючись пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3, п.75.1 ст.75, на підставі пп.80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82, з урахуванням вимог п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань наявності ліцензій, відповідних дозвільних документів, вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, призначено проведення  фактичної перевірки павільйону АДРЕСА_1 , за місцем здійснення фактичної діяльності фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 . Термін проведення фактичної перевірки визначено строком не більше 10 діб з 15.07.2020 (а.с.17).
Копію наказу від 14.07.2020 № 742 "Про проведення фактичної перевірки" було вручено ФОП ОСОБА_1 15.07.2020, що підтверджується підписом позивача  (а.с.17, 105). 
Направлення на перевірку від 14.07.2020 № 454, № 455, видані головному державному ревізору-інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_3 та заступнику начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_4 також містять підпис ФОП ОСОБА_1 із зазначенням про пред`явлення позивачу службових посвідчень та направлень від 14.07.2020 № № 454, 455 о 08:34 год. 15.07.2020 (а.с.106-107).
За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у Луганській області складено акт від 23.07.2020 № 0061/12/32/05/05/ НОМЕР_1 /453, відповідно до якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 : пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у частині незабезпечення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 6 447,25 грн; статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі; пункту 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме не забезпечено зберігання первинних документів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (а.с.20-23).
10.08.2020  позивачем направлено до ГУ ДПС у Луганській області заперечення до акта фактичної перевірки, за наслідками розгляду яких відповідачем листом від 25.08.2020 № ФОП-3633/12-32-05-05-11 повідомлено позивача про залишення без змін висновків акта фактичної перевірки (а.с.26-32).
28.08.2020 ГУ ДПС у Луганській області відносно ФОП ОСОБА_1 винесено податкові повідомлення-рішення, які отримані позивачем 06.09.2020, а саме:  №00001040505, яким до позивача застосовано штрафу 6800,00 грн за порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального"; № 00001030505, яким до позивача застосовано штраф у розмірі  12984,50 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; № 00001050505, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1020 грн за порушення пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України.
Свідок - перевіряючий ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 15.07.2020 було здійснено вихід на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі наказу про призначення фактичної перевірки від 14.07.2020 № 742. Свідком здійснена контрольна закупка сигарил, після чого продавцем видано чек на повну суму покупки. Продавець відмовилась себе називати та зателефонувала ФОП ОСОБА_1 , яка прибула на місце через 10 хвилин. Позивач була ознайомлена із посвідченнями та направленнями на перевірку і отримала копію наказу. Після цього їй було роз`яснено підстави та хід перевірки, однак до павільйону впустити перевіряючих ФОП ОСОБА_1 відмовилась і не заперечувала проти зняття залишків з вітрини, що й було здійснено. Отримати запит про надання документів позивач також відмовилась, у зв`язку із чим його було надіслано позивачу поштою. За наслідками перевірки були встановлені порушення, зазначені в акті перевірки.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Стосовно питання дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Згідно із підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За положенням п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Так, для прийняття рішення контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України законодавцем чітко передбачено підстави для проведення податкового контролю.
Відповідно до пп.80.2.3, 80.2.5 п. 80.2  ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3);
-у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5).
Отже, законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку відповідної інформації визначеної в пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України про порушення платником податків, щодо якого здійснюється перевірка, вимог законодавства або письмового звернення покупця про порушення законодавства у відповідності до пп. 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Матеріали справи свідчать, що підставою для проведення фактичної перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 є лист ДПС України від 26.06.2020 № 10373/7/99-00- 07-05-02-07 "Про перевірку інформації", яким було направлено звернення народного депутата ОСОБА_2 від 11.06.2020 № 342д9/15-2020/72284 з інформаційною довідкою щодо діяльності окремих суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію тютюнових виробів згідно наявної в інформаційних базах ДПС даних почекової інформації реєстраторів розрахункових операцій про роздрібну реалізацію сигарил без марок акцизного податку (а.с.89-92). При цьому, інформаційна довідка містить інформацію щодо ухилення від сплати акцизного та інших податків виробниками тютюнових виробів на території Львівської області  (а.с.90-91).
Отже, лист не містить інформації про порушення позивачем як платником податків, щодо якого здійснюється перевірка, вимог законодавства визначених пп.  80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та не може вважатися письмовим зверненням покупця (споживача) про порушення платником податків законодавства,  а стосується виробників тютюнових виробів на території Львівської області та не містить посилання на норми права, які можливо порушені платником податків.
Таким чином, відповідачем не довело наявність підстав в розумінні підпунктів 80.2.3. та 80.2.5  пункту  80.2  статті  80 ПК України для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а саме наявності письмовим зверненням покупця (споживача) або наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку відповідної інформації про порушення платником податків, щодо якого здійснюється перевірка, вимог законодавства.
Проте, статтею 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.16 - здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; 19-1.1.4 здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. 
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків. 
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16
Отже, суд зазначає, що положення  пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.
Таким чином, відповідач мав право проводити фактичну перевірку на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Разом з тим, відповідно до п. 80.7 статті 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Відповідно до п.  80.10 статті 80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
За положенням п. 86.5 ст.86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції
Здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
З огляду на викладене, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України  та законами України. Дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, є  обов`язковою умовою  для  проведення перевірки та реалізації її наслідків.
Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених  Кодексом адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки, на підставі висновків акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа N1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа №808/1746/15), від 18 грудня 2018 року (справа №805/406/17-а), від 20 вересня 2019 року (справа №0340/1931/18)
Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Податкового кодексу України.
За вимогами п. 81.1 та 81.2 ст. 81 ПК України, відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Отже, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання щодо необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. 
Зважаючи на викладене, суд звертає увагу, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.
Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді буде суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Натомість, позов платника податків, спрямований на оскарження рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 803/990/15-a, від 29.03.2019 у справі №805/3449/18-а, від 24.01.2019 у справі №826/13963. 
Разом з цим, як зазначив Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Матеріали справи свідчать, що в направленнях від 14.07.2020 № 454, № 455 позивачем зазначено про безпідставність наказу. Також, позивачем було відмовлено працівникам контролюючого органу у допуску до торгового павільйону. В ході перевірки позивача було ознайомлено із запитом щодо надання документів для проведення перевірки, який вона відмовилась отримувати, у зв`язку з чим було направлено на податкову адресу поштою, які особисто отримані позивачем. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив відмову позивача у допуску до перевірки перевіряючих.
Отже, допуск посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки не відбувся, проте, в порушення п. 81.1 та 81.2 ст. 81, п. 80.10 ст. 80, п. 86.1 ст. 86 ПК України, не було складено акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, а за результатами перевірки складено акт та прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, що є грубим порушенням вимог податкового законодавства.
Суд вважає помилковим доводи відповідача на допуск до перевірки та її фактичне здійснення з посиланням на те, що 15.07.2020  о 08:34 год. ФОП ОСОБА_1 була ознайомлена з документами на проведення перевірки з їх отриманням, оскільки фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, у даному випадку за відмови позивача у надані документів та безпосереднього допуску до торгового павільйону який і був місцем фактичного провадження платником податків господарської діяльності, перевірка не може вважатись розпочатою та проведеною.
Зазначене свідчить про порушення відповідачем вимог законодавства щодо порядку проведення та оформлення перевірки.
Матеріали справи свідчать, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі Акту перевірки, який складено фактично за результатами не допуску до перевірки, а не за результатами фактичної перевірки.
За таких обставин, порушення відповідачем вимог законодавства щодо порядку проведення та оформлення перевірки, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, а податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 р. у справі № 360/3505/20  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 р. у справі № 360/3505/20  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                      Е.Г.Казначеєв

Судді                                                                                         І.В. Геращенко

                                                                                                  Г.М. Міронова