ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер справи 647/3111/20                  Головуючий в І інстанції Волошина Р.Р.
Номер провадження 22-ц/819/516/21                         Доповідач Орловська Н.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі: 
головуючого Орловської Н.В.
суддів:                 Кутурланової О.В.
Майданіка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
Позов обґрунтований тим, що судовим наказом Бериславського районного суду Херсонської області від 26.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим головним державним виконавцем Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за період з 03 листопада 2018 року по 31 липня  2020 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 22867,52 грн.
Оскільки наявне прострочення зобов`язання ОСОБА_1 по сплаті аліментів, то з нього відповідно до положень статті 196 СК України підлягає стягненню пеня, розмір якої за весь час прострочення щомісячних виплат становить 95984,80 грн.
З урахуванням викладеного позивач просила суд стягнути з  ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів  у розмірі 22 867,52 грн, так як розмір неустойки не може перевищувати розмір заборгованості по аліментам.
Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57855631 у розмірі 22867,22 грн, а також судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України суд вважав, що в якості відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню неустойка у розмірі загальної суми заборгованості по аліментам, що станом на 30.06.2020 р. складає 22867,22 грн.
При цьому, суд зазначив, що право одержувача аліментів на стягнення пені пов`язано з наявністю заборгованості. Оскільки наявність заборгованості зі сплати аліментів відповідачем не спростована, тому підстави для відмови у задоволенні позову суд першої інстанції вважав відсутніми.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги вказує на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, оскільки апелянт не отримував копії судового наказу, яким з нього стягнуті аліменти, а також не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження. Після отримання копії судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 26.11.2018 року апелянт одразу звернувся до державного виконавця, та з цього часу справно сплачує аліменти та заборгованість, яка виникла.
Проте, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.
Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 26.11.2018 року по справі № 547/3040/18 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.1.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).
06 грудня 2018 року державним виконавцем Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57855631 з виконання судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 26.11.2018 року по справі № 547/3040/18.
Відповідно до розрахунку, наданого головним державним виконавцем Бериславського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.10.2020 р., заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом № 547/3040/18, виданим Бериславським районним судом Херсонської області 05.12.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, станом на 30 вересня 2020 року складає 22 867,52 грн (а.с. 6-7).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що наявність заборгованості по аліментам є безумною підставою для стягнення з платника аліментів неустойки (пені) за прострочення їх виплати. 
Проте, колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти  за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись  як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Таким висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19, у якій Верховний Суд вважав за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Як встановлено судом, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на підставі судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 26.11.2018 р. у справі № 647/3040/18, в якому місцем проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 .
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище судовим наказом також була надіслана Бериславським районним відділом ДВС на адресу боржника ОСОБА_1 « АДРЕСА_1 », що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.34)
Разом з тим, згідно довідки про склад сім`ї від 01.11.2018 р. № 2389, виданої Виконавчим комітетом Курахівської міської ради, а також акту від 06.05.2020 року, складеного техніком – доглядачем КП «Міська служба єдиного замовника Курахівської міської ради», ОСОБА_1 з 01 листопада 2018 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 24,33)
Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу, виданого 26.11.2018 р. Бериславським районним судом Херсонської області у справі № 647/3040/18, а відтак відсутні підстави вважати відповідача таким, що ухилявся від виконання вказаного судового рішення. 
Крім того, судом установлено, що з червня 2020 року відповідач сплачує заборгованість по аліментам та сплачує аліменти за судовим наказом Бериславського районного суду Херсонської області від 05.12.2018 року № 547/3040/18, зокрема, у червні 2020 р. – 2015,17 грн., у липні 2020 р. – 4668,66 грн., у серпні 2020 р. – 4255,15 грн., у вересні 2020 р. – 4428,00 грн., у жовтні 2020 р. – 4290,78 грн., у листопаді 2020 р. – 4486,45 грн. (а.с.35-36), що також свідчить про відсутність у  ОСОБА_1 умислу на ухилення від сплати аліментів.
Отже, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить  правильне вирішення спору, слід дійти висновку про те, що вина  ОСОБА_1 у простроченні сплати аліментів відсутня, що відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, чим порушив вимоги ЦПК України щодо його обґрунтованості, а також внаслідок невірного тлумачення ст. ч. 1 ст. 196 СК України дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Згідно п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24.12.2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 КАС України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч. 6 ст. 141 ЦПК України)
Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому сплачений апелянтом згідно платіжного документа № 0.0.1977323486.1 від 15.01.2021 року (а.с.50) судовий збір в сумі 1261,20 грн. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів залишити без задоволення.
Компенсувати ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1261,20 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                        ________________                        О.В. Кутурланова 

                                       ________________                        В.В.Майданік