Номер провадження: 22-ц/813/3665/21 
Номер справи місцевого суду: 521/17477/17
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович) про визнання спадкових договорів недійсними, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про залишення без розгляду позовної заяви, постановлену під головуванням судді Літвінової І.А. 02 жовтня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.) про визнання спадкових договорів недійсними (т. 1 а.с. 1-4).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (т. 2 а.с. 243-245).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду (т. 3 а.с. 23-29).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для розгляду до Київського районного суду м. Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що за своєю правовою природою укладення довіреною особою ОСОБА_4 договору про надання правничої допомоги з адвокатом Прокопішиною К.В. не є, за своює суттю, передорученям повноважень третім особам, а є реалізацією інституту права на отримання правової допомоги. Також, суд залишив за своєю увагою зміст наданого оригіналу довіреності від 11 квітня 2018 року, якого вбачається, що довіреність видана із правом передоручення третім особам. Крім того, на думку апелянта, законність звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 , а також правомочність повноважень адвокатів Прокрпішиної К.В. та Старостіна С.О. були ретельно перевірені колегією суддів Одеського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скаргою  ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2017 року про відкриття провадження (т. 3 а.с. 34-41).
Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 02 лютого 2020 року сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Ухвалюючи судове рішення залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що адвокат Прокопішина К.В., вчиняючи процесуальні дії щодо підписання та подання позовної заяви, підписання та подання 02 листопада 2017 до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви, що залишена без руху (том 1, а.с. 25-26) за обставин, що мали місце та відповідно до документів, наявних у справі - не мала процесуальної дієздатності на їх вчинення.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.
Право кожного на судовий захист закріплено у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яким гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України в редакції 2004 року (далі - ЦПК України) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
За приписами частини першої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.
Частиною першою статті 40 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.
Згідно з частиною четвертою статті 42 ЦПК України, повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов`язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України 2004 року представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.
Згідно з частиною першою статті 47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.
Із системного аналізу положень статей 26, 38, 44, 76 ЦПК України 2004 року випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії довіреності, 14 лютого 2015 року у м. Зелена Гура, Польща, ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , уповноважив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , представляти його інтереси. Довіреність посвідчена нотаріусом в м. Зелена Гура Катажиною Качановською та зареєстрована в реєстрі за № 3124/2015. За текстом даної довіреності, наданої ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вказані всі повноваження представника, у тому числі представляти його інтереси перед третіми особами фізичними та юридичними в ролі його довірителя представників та захисників у всіх судових, апеляційних, касаційних справах,а також вказані повноваження на укладання договорів, апеляцій на вироки, рішення суду та прокуратури тощо. 
Відповідно до тексту угоди про надання правової допомоги № 21/09-2017 (т. 1 а.с. 19) адвокат Прокопішина Катерина Василівна уклала угоду з ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 . Предмет зазначеної угоди - представництво інтересів в судах всіх інстанцій з питань визнання договорів довічного утримання та інших недійсними, оформлення права власності в порядку спадкування на iм`я ОСОБА_1 . На підтвердження повноважень адвоката Прокопішиної К.В. в матеріалах справи також міститься ордер, виписаний 21 вересня 2017 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі угоди № 21/09-2017, укладеної з ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 20).
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що на момент подачі позову позивач уповноважив інших осіб, зокрема, адвоката Прокопішину К.В., на представництво своїх інтересів у суді, і за своєю правовою природою укладення довіреною особою ОСОБА_4 договору про надання правничої допомоги № 21/09-2017 з адвокатом Прокопішиною К.В. не є за своєю суттю передорученням повноважень третім особам, а є реалізацією інституту права на отримання правничої (правової) допомоги. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що адвокат Прокопішина К.В., вчиняючи процесуальні дії щодо підписання та подання позовної заяви, підписання та подання 02 листопада 2017 до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви, що залишена без руху (том 1, а.с. 25-26) за обставин, що мали місце та відповідно до документів, наявних у справі - мала процесуальну дієздатність на їх вчинення.
Таким чином, передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду особою, яка не мала права її підписувати.
Щодо питання наявності у позивача ОСОБА_1 пільг на плату судового збору, то колегія суддів зазначає наступне.
У матеріалах справи міститься Висновок щодо ступені інвалідності, виданий Міською установою з питань винесення висновків про інвалідність в Зеленій Гурі (т.1 а.с.27-30) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ що посвідчує особу серії НОМЕР_1 , із зазначенням середнього ступеню інвалідності.
Відповідно до п. 1.7. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ № 561 від 05 вересня 2011 року, у разі тимчасового легального перебування громадян України за кордоном на території держав, з якими укладено міждержавні договори (угоди) про соціальне забезпечення, комісія може згідно із заявою хворого, що досяг повноліття, потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інваліда приймати рішення провстановлення інвалідності заочно за результатами медичного обстеження в країні тимчасового перебування особи. Документи для проведення медико-соціальної експертизи подаються у МСЕК в перекладі на українську мову та засвідчені в установленому законодавством порядку.
Таким чином, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що середній ступінь інвалідності, згідно Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ № 561 від 05 вересня 2011 року, відповідає II групі інвалідності, є припущенням, і не підтверджений жодним належним доказом.
Крім того, за інформацією, наданою ГУДМС України в Одеській області на запит Одеського апеляційного суду встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22 жовтня 1996 року Київським РВ УМВС УКраїни в Одеській області. Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", є громадянином України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
Представник позивача зазначав у позові, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом середньої групи яка прирівнюється до другої групи в Україні, однак посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, на підставі якого надаються пільги для інвалідів, позивачем не надано.
З інформації, наданою Міністерством соціальної політики України на виконання ухвали Одеського апеляційного суду вбачається, що пунктом 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №90) визначено, що Міністерство охорони здоров`я України, відповідно до покладених на нього завдань у сфері охорони здоров`я, проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи на підставі Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», пільги інвалідам надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина-інвалід» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач ОСОБА_1 , будучи громадянином України, звертався у передбаченому законом порядку до МСЕК щодо встановлення йому ступеня обмеження життєдіяльності, та отримав відповідне посвідчення, яке б давало йому право на пільги, перебдачені п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Відповідно, у суду першої інстанції не було законних підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви.
При вказаних обставинах, враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 була подана до суду його представником, який мав права її підписувати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, на підставі чого ухвала Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня року підлягає скасуванню, а цивільна справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року - скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович) про визнання спадкових договорів недійсними - передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 24 лютого 2021 року.

      Головуючий                                                              С.О. Погорєлова 
      
Судді                                                                 А.П. Заїкін

        О.М. Таварткіладзе