ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 березня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 393/135/19
провадження № 22-ц/4809/33/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,
секретар судового засідання Кравченко Я. С.,
учасники справи:
позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «ТОПАгро»,
представник позивача - адвокат Назаренко Юрій Володимирович,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - адвокат Ігнатенко Володимир Васильович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Назаренка Юрія Володимировича, який представляє інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «ТОПАгро», на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2019 року  у складі головуючого судді Рачкелюка Ю. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
19.03.2019 Приватне сільськогосподарське підприємство «ТОПАгро» (далі ПСП «ТОПАгро»)звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах укладений 15 січня 2008 року між ПСП «ТОПАгро» (код 30898977) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) договір оренди земельної ділянки, кадастровий №3523483600:02:001:0087, від зареєстрований за № 040837500040 від 17.12.2008. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 січня 2008 року між ПСП «ТОПАгро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 4 (надалі за текстом - Договір оренди), відповідно до умов якого передана в оренду позивачу належна відповідачу земельна ділянка, кадастровий номер 3523483600:02:001:0087, строком на 10 років з моменту його державної реєстрації. Договір оренди зареєстрований у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040837500040 від 17.12.2008.
ПСП «ТОПАгро» належно виконувало обов`язки орендаря, за умовами договору оренди після закінчення строку його дії має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк. З метою реалізації свого переважного права ним 05.11.2018 було надіслано ОСОБА_1 лист-повідомлення про бажання орендаря продовжити дію договору разом із додатковою угодою. Вказаний лист-повідомлення орендодавцем одержано 29.11.2018. 
Станом на 21.01.2019 від орендодавця не надійшла відповідь на цей на лист-повідомлення, тому відповідно до норм ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди продовжив свою дію на той же строк та на тих же умовах в автоматичному порядку. 
ПСП «ТОПАгро» продовжує використовувати земельну ділянку та сплачує відповідні кошти до бюджету як платник єдиного податку. Земельна ділянка була оброблена та підготовлена під посів, закуплено відповідні товарні матеріальні ресурси для завершення весняно-польових робіт. Отже, в даному випадку, у сторін договору виникло зобов`язання щодо підписання відповідної додаткової угоди протягом місяця з моменту його автоматичної пролонгації. 
21.01.2019 орендарем підписано текст додаткової угоди та надіслано цю додаткову угоду на підпис орендодавцю. Станом на день подачі позову орендодавець не виконав свого зобов`язання щодо підписання додаткової угоди, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу ст. 15, 16 ЦК України та ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд пешої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.
Суд вказав на відсутність підстав для поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, що передбачені договором, оскільки орендодавець ще до спливу дії договору повідомила про небажання продовжувати орендні відносини з цим орендарем, сторони не досягли домовленості щодо істотних умов, і за таких обставин переважне право орендаря - ПАТ «ТОПАгро» припинилось.
Суд також зазначив, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» процедури, за наявності волевиявлення сторін, яке в цьому випадку з боку орендодавця відсутнє.
З врахуванням строку дії договору оренди до 17.12.2018, орендодавець ОСОБА_1 висловила свої заперечення щодо його продовження, як до закінчення дії договору - 07.12.2019, так і протягом місяця після спливу визначеного сторонами строку - 30.12.2018 надіслала на адресу орендаря ПАТ «ТОПАгро» листи-повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди землі, цінним листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які з незалежних від неї обставин повернуті з відміткою «за відмовою адресата від одержання; за закінченням терміну зберігання» (а.с. 51, 55).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Представник позивача адвокат Назаренко Ю. В. подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог - визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки (кадастровий №3523483600:02:001:0085) від 15 січня 2008 року зареєстрований за № 040837500042 від 17.12.2008 та укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством «ТОПАгро» (код: 30898977) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Зазначав, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Вказав, що позивач не отримував листи-повідомлення від відповідача, і не міг отримувати, оскільки їх було адресовано іншій особі. 
Стверджує, що ПСП «ТОПАгро» належно виконувало обов`язки за умовами договору оренди, а отже має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. ПСП «ТОПАгро» продовжує використовувати земельну ділянку та сплачує відповідні кошти до бюджету як платник єдиного податку. Земельна ділянка була оброблена та підготовлена під посів, закуплено відповідні товарні матеріальні ресурси для завершення весняно-польових робіт. 
21.01.2019 орендарем підписано текст додаткової угоди та надіслано цю додаткову угоду на підпис орендодавцю.
Станом на день подачі позову орендодавець не виконав свого зобов`язання щодо підписання додаткової угоди.
Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу ст. 15, 16 ЦК України та ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Представник відповідача адвокат Ігнатенко В. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлюється незгода із поданою апеляційною скаргою, та заперечення щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.176-178).
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

В судовому засіданні адвокат Ігнатенко В. В. підтримав свій відзив, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився , про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України. 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника відповідача Ігнатенка В. В. , який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині вирішення позовних вимог про визнання поновленим договору оренди землі.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
15.01.2008 між ПАТ «ТОПАгро» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 4, строком дії - 10 років з моменту його державної реєстрації (а.с. 6-10). 
Реєстрація договору оренди проведена в Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040837500040 від 17.12.2008.
05.11.2018 ПАТ «ТОПАгро» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди (у порядку, передбаченому статтею 33 закону України «Про оренду землі») про намір скористатися переважним правом шляхом поновлення договору оренди на новий строк. До вказаного листа-повідомлення долучено проект відповідної додаткової угоди, в якому запропоновано інші умови договору, а саме: строк дії договору - 20 років замість 10 років, змінено розмір орендної плати - за кожен повний календарний рік використання земельної ділянки - 18500, 00 грн (а. с. 14-18).
29.11.2018 ОСОБА_1  одержала лист-повідомлення позивача від 05.11.2018, на який надіслала на зазначену орендарем адресу лист-повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди землі від 17.12.2018, цінним листом з описом вкладення (ф.107) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, зі штрих кодовим трек-номером 2500665065146, в якому йдеться про те, що відповідач після закінчення дії оспорюваного договору оренди землі, не має наміру на його продовження в подальшому (а.с. 19-53). 
Лист заперечення, з незалежних від відповідача причин, не отримано позивачем і повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 51 зв. ст.).
21.01.2019 ПАТ «ТОПАгро» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди (у порядку, передбаченому статтею 33 закону України «Про оренду землі»), згідно якого 05.11.2018 направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди, станом на 21.01.2019 від орендодавця не надійшло відповіді на лист-повідомлення і за умовами норм ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди продовжив свою дію на той же строк та на тих самих умовах в автоматичному порядку (а.с. 19-22). До листа-повідомлння додано проект додаткової угоди від 20.01.2019, про наступне: Вважати договір оренди земельної ділянки № 4 від 15.01.2008 поновленим на той же строк та на тих самих умовах в зв`язку з цим змінити умови п. 3.1 договору, виклавши його у наступній редакції: п. 3.1 договору укладено строком до 17.12.2028 року; Всі інші умови договору зберігають свою чинність до спливу його терміну визначеному в п. 3.1 договору зі змінами відповідно до цієї додаткової угоди.
30.12.2018 ОСОБА_1  повторно надіслала на зазначену орендарем адресу лист-повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди землі від 17.12.2018, цінним листом з описом вкладення (ф. 107) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, зі штрих кодовим трек-номером 2500665065138, в якому йдеться про те, що відповідач після закінчення дії оспорюваного договору оренди землі, не має наміру на його продовження в подальшому (а.с. 54-57). 
При цьому, з незалежних від відповідача обставин, конверт з повторним листом запереченням не був вручений позивачу, 01.02.2019 повернутий з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 55 зв. ст.).
Протягом місячного строку додаткова угода до договору оренди сторонами не була укладена.
Згідно копії видаткового касового ордеру від 28.11.2018 ОСОБА_1  отримала орендну плату за 2018 рік (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проєктами землеустрою.
Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (стаття 31 Закону України «Про оренду землі»).
Частинами першою-п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю надсилається лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Таким чином, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та за наявності волевиявлення сторін.
Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.
Частиною четвертою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Оформлення відповідних правовідносин сторін здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі.
Поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений
статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як підстави для продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.
Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів ЦК України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.
У випадку недосягнення сторонами згоди щодо укладення додаткової угоди спір про укладення такої угоди, зміни та розірвання первісного договору вирішується судом (статті 651, 652 ЦК України).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення.
Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому пунктом 6 частини другої статті 16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за статтею 11 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду
від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.
Тож статтею 33 Закону України «Про оренду землі», визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.
Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Висновки про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) згідно з якими при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).
Звертаючись до суду із позовом ПСП «ТОПАгро», посилаючись на те, що  ОСОБА_1 не направляла листа - заперечення проти поновлення дії договору оренди, та не виконала свого зобов`язання щодо підписання додаткової угоди направленої на її адресу, просило визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2008 року зареєстрований за № 040837500040 від 17.12.2008.
Вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі позивач не заявляв.
За таких обставин у задоволенні позовних вимог в частині визнання договору оренди поновленим, необхідно відмовити з підстав неправильно обраного позивачем способу захисту своїх прав.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки орендодавець до спливу строку дії договору оренди землі повідомила про небажання продовжувати орендні відносини з орендарем, сторони не досягли домовленості щодо істотних умов, переважне право орендаря - ПАТ «ТОПАгро» припинилось, є помилковим  і не відповідає вказаним нормам закону щодо обрання  позивачем належного і ефективного способу захисту своїх прав, тому оскарженерішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
З урахуванням висновків, сформульованих у даній постанові апеляційного суду, підставою для відмови у задоволенні позову ПСП «ТОПАгро»в частині визнання поновленим договору оренди землі, є неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Назаренка Юрія Володимировича, який представляє інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «ТОПАгро», задовольнити частково.
Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про визнання поновленим договору оренди землі змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови Кропивницького апеляційного суду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко