КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680  м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
                                                                                                                                                                                            
Справа № 759/9781/20                                                      Головуючий у 1 інстанції - Шум Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1829/2021                                        Доповідач - Мараєва Н.Є.
 
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 рокуКиївський  апеляційний  суд  в складі  суддів судової  палати з розгляду цивільних  справ:
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів -  Заришняк Г.М., Рубан С.М.
Розглянули у порядку  письмового  провадження в приміщенні Київського  
апеляційного суду
Цивільну справу за апеляційною скаргою 
представника ОСОБА_1 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів
Заслухавши  доповідь  судді Мараєвої Н.Є.,  перевіривши  матеріали справи, 
обговоривши доводи  апеляційної  скарги, колегія суддів,-
 
ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2 000 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Вказано, що визначений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року змінити, збільшивши розмір аліментів з 2000 грн. до 20 000 грн., на кожну дитину щомісяця, посилаючись на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
27 січня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року залишити без змін.
15 лютого 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.
05 березня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати з Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві інформацію про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , отримані за період з 25 травня 2018 року до теперішнього часу.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).
Сторони мають двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що відповідач з вересня 2017 року не проживає з сім`єю, проживає з іншою жінкою, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, свій обов`язок щодо утримання дітей не виконує, на неодноразові прохання щодо виконання свого обов`язку по утриманню дітей не реагує.
Позивач зазначала, що у зв`язку із викладеним  вище вона звернулася до суду за захистом порушеного права.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не наведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів, не наведено розрахунку витрат на кожну дитину щомісяця, не надано доказів щодо джерел та рівня доходу відповідача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.
Частина 1 статті 184 СК України  виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття
та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
 Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн.
Вказувала, що відповідач отримує постійний дохід, іншим особам аліменти не сплачує.
Однак, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, на підтвердження вказаних обставин позивач суду доказів не надала. Також, суд першої інстанції в рішенні вказав, що з клопотанням про витребування доказів позивачка до суду не зверталась, зазначене унеможливило встановлення реального щомісячного доходу відповідача та визначення співмірності вимог позивача із доходами відповідача.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що позивач вправі вимагати від відповідача аліменти на утримання дітей, оскільки ОСОБА_2 є працездатним. Також суд першої інстанції вірно вважав, що позивачем дещо завищено розмір аліментів, оскільки суду не надано доказів щодо джерел та рівня його доходів.
Судом встановлено, що фактично позивач в обґрунтування розміру заявлених вимог  посилалась лише на потреби дітей, залишивши поза увагою  те, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках рівною мірою,  реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, тощо.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 01.01.2020 - 1779 грн., з 01.07.2020 - 1859 грн., з 01.12.2020 - 1921 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Тобто мінімальна гарантована сума аліментів на 2020 рік дітей у віці до 6 років становить: з 01.01. 2020 року - 889,50 грн., з 01.07.2020 - 929,50 грн., з 01.12.2020 - 960,50 грн.; для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 01.01.2020 - 1 109,00 грн., з 01.07.2020 - 1159,00 грн., з 01.12.2020 - 1 197,50 грн.
Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись із відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що  з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дітей, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Заявляючи вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 20 000 грн. на кожного, позивачка не навела обґрунтованості заявленого розміру аліментів, та не навела розрахунку щомісячних витрат на кожну дитину.
Таким чином, враховуючи зазначене та встановлені обставини справи, проживання дітей з позивачем, відсутність відомостей про наявність у відповідача офіційної роботи та постійного заробітку, розмір  заробітку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей по 2 000 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Щодо заявленого ОСОБА_1 в апеляційній скарзі клопотання  про  витребування доказів та доданих до апеляційної скарги відомостей щодо частки ОСОБА_2 у статутних капіталах ТОВ "РТБ-2", ТОВ "Радіо Т", ТОВ "Наша Юність", ТОВ "Петлюра", ТОВ "РТБ" та відомостей про реєстрацію відповідача Фізичною особою-підприємцем колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів не бере до уваги докази, які було долучено позивачем до апеляційної скарги, ОСОБА_1   не обґрунтувала неможливість їх подання до суду першої інстанції. 
Також не підлягає задоволенню клопотання позивача про витребування доказів, оскільки ОСОБА_1 не зверталась із таким клопотанням до суду першої інстанції та не обґрунтувала неможливість подання вказаного клопотання до суду першої інстанції. 
Щодо заявленого представником відповідача ОСОБА_2 клопотання про витребування з Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9) доказів, а саме, інформації про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 отриманні в період з 25 травня 2018 року до теперішнього часу, колегія суддів дійшла висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відомості про доходи позивача ОСОБА_1 не впливають на розмір аліментів, які визначаються із доходу відповідача ОСОБА_2 . 
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом  повно  з`ясовано  обставини  справи, дана належна оцінка доказам. 
Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують.  
Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368,  374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -
 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                    
                                                                Судді: