Справа № 343/1584/20 
Провадження № 22-ц/4808/77/21 
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Девляшевського В.А., Горейко М.Д.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.
  за участю                                      представника апелянта Рокетської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення (заочне) Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Керніцьким І.І. 01 жовтня 2020 року у м. Долина Івано-Франківської області, 
                                                     в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року представником акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк» )  для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею підписано заяву № б/н від 24.10.2009 з наданням згоди на те, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між нею та банком договір надання банківських послуг. 
На підставі Договору банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано відповідачці у користування кредитну картку.
24 жовтня 2009 року  ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій власним підписом засвідчила факт ознайомлення з фінансовими умовами надання кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.
В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі порушення зобов`язання з погашення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд".
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 13.08.2020 має заборгованість - 10975,34 грн, яка складається з: 8544,79 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8544,79 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2430,55 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії .
Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 10975,34 грн. станом на 13.08.2020 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн  (а.с. 1-3).
Рішенням (заочним) Долинського районного суду від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь   акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору № б/н  від 24.10.2009 року в сумі 8544,79 грн та 2102 грн сплаченого судового збору, згідно квитанції. В решті позову відмовлено (а.с.55-57).
Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт вказує, що місцевий суд не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи погоджений сторонами розмір відсотків за користування кредитом та довідці про умови кредитування, зазначений у заявах від 24.10.2009 року. Тому судом проігноровано факт погодження між сторонами договору умов кредитування та безпідставно відмовлено у стягненні відсотків з посиланням на непогодження таких умов з відповідачем та врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.
Оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Наведене відповідає висновкам Верховного суду, викладених у постановах від 04.12.2019 року у справі №750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17, відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог про стягнення заборгованості за процентами. А враховуючи погодження відповідача з розміром відсоткової ставки, правові висновки, викладені в постанові Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 застосовуватись не можуть.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом (а.с. 67-69).
В іншій частині рішення суду не оскаржено.
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідачем це заочне рішення не оскаржено.
У судове засідання відповідач не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, про отримання судової повістки міститься її підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення відповідача, який не з`явився, про день, місце та час судового засідання, тому суд розглянула справу за його відсутності.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 8544,79 грн заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Вислухавши пояснення представника апелянта АТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її  частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів, суд виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також і самі Умови та Правила, не підписані відповідачем, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, а також відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права.
Судом встановлено, що 24.10.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника (а.с.14).
У цій заяві відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам Рострочка (Стандарт) та Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір.
Так, позивач своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також про його місцезнаходження, ознайомившись з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, наданими їй у письмовому вигляді. При цьому позивач погодилася з тим, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.  
24 жовтня 2009 року  ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій вона власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена».
Відповідно до довідки про умови кредитування від 24.10.2009 року застосовується базова ставка 3 % на місяць за користування кредитними коштами (процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 4,5%) (а.с.15).
Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.
На підставі договору про надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надано відповідачці у користування кредитну картку. 
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.12).
Із довідки встановлено, що картковий рахунок стартував 24.10.2009р., 06.01.2011р. відбулася зміна кредитного ліміту 1000,00 грн (збільшення кредитного ліміту), 24.02.-25.02.2011 – 1200 грн, 19.03.2011-1400 грн, 17.06.2011-1800 грн, 21.07.-22.07.2012-2000, 17.10.2012-4000 грн, 02.08.-03.08.2013-8000 грн, 14.03.2019 року-кредитний ліміт 0,00 грн (зниження кредитного ліміту).
На підставі договору б/р ОСОБА_1 було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 з датою відкриття 24.10.2009, терміном дії 12/11, НОМЕР_2 з датою відкриття 13.01.2012 по 11/15, НОМЕР_3 з датою відкриття 10.11.2015 по 03/19, НОМЕР_4 з датою відкриття 25.04.2019 по 10/22 (а.с.13).
На обґрунтування позову банк подав також Умови і правила надання банківських послуг (а.с. 16-25).
Відповідач зобов`язалася повернути втрачену кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості , який встановлений договором.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 13.08.2020 року становить 10975,34 грн, яка складається з наступного: 8544,79 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8544,79 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2430,55 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії (а.с.4-11).
З матеріалів справи, а саме з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», підписаної ОСОБА_1 24 жовтня 2009 року, в день підписання анкети-заяви вбачається, що сторони погодили розмір базової відсоткової ставки як 3,0 % на місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік), тобто 36% річних (а.с.15).
З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості (а.с. 35-42).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 24 жовтня 2009 року розмір процентів за користування кредитом зазначено 2,5%.
Однак, у довідці про умови кредитування зазначена базова процентна ставка в місяць в розмірі 3,0%.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 24.10.2009 року  по 13.08.2020 року.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (24 жовтня 2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (вересень 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із  ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в  довідці про умови кредитування, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19).
Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім  витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24 жовтня 2009 року, яка підписана  ОСОБА_1 та визначає, зокрема, розмір процентів за користування кредитом.
Заперечень щодо особистого підписання вказаної довідки відповідачем не надано.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та не врахував, що в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24 жовтня 2009 року, підписаній ОСОБА_1 , зазначено розмір базової процентної ставки за користування кредитом 3,0 % в місяць, що нараховується на залишок заборгованості.
За таких обставин висновок суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів не узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17, від 12 грудня 2020 року у справі № 382/327/18-ц та від 26 лютого 2020 року у справі № 355/1091/17,на які заявник посилався у апеляційній скарзі, як на підставу оскарження рішення суду першої інстанції, та висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 283/2865/19.
Враховуючи те, що Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24 жовтня 2009 року, яка підписана ОСОБА_1 , сторонами погоджено розмір процентів за користування кредитом (3,0% на місяць), то вони підлягають стягненню із відповідача на користь банку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, наявні підстави для стягнення з відповідача процентів відповідно до ст.ст. 526,1054 ЦК України, оскільки їх розмір та порядок нарахування передбачені умовами укладеного між сторонами договору, а саме довідкою про умови кредитування, яку ОСОБА_1 підписано 24 жовтня 2009 року (а.с.15).
Загальна сума процентів за користування кредитом за період з 01.10.2019 року по 13.08.2020 року становить 2710,76 грн, із розрахунку:
з 01.10.2019р. по 10.10.2019р. -  8362,57+428,89= 8791,46х10 дн/360х36/100=87,91 грн;
з 11.10.2019 по 07.11.2019 – 8362,57х 28 дн/360х36/100=234,15 грн;
з  08.11.2019 по 26.11.2019 – 8326,91х19дн/360х36/100=158,21 грн;
з 27.11.2019 по 30.11.2019 – 8294,19х4 дн/360х36/100=33,18 грн;
з 01.12.2019 по 26.12.2019 – 8649,51х26 дн/360х36/100=224,89 грн;
з 27.12.2019 по 31.12.2019 – 8234,80х5 дн/360х36/100= 41,17 грн;
з 01.01.2020 по 26.01.2020 – 8549,79х26 дн/360х36/100=222,29 грн;
з 27.01.2020 по 13.08.2020 – 8544,79х200 дн/360х36/100=1708,96 грн.
У четвертій колонці розрахунку заборгованості (а.с.11) зазначені суми, які перераховані на сплату відсотків за користування кредитом (355,32+314,99).
Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентах, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 24 жовтня 2009 року №б/н за період з 01.10.2019 року по 13.08.2020 року, становить 2040 грн 55 коп.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача процентів за кредитним договором б/н від 24 жовтня 2009 року не відповідає нормам матеріального права та підлягає скасуванню з наступним ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" процентів за кредитним договором б\н від 24 жовтня 2009 року, нарахованих за період з 01.10.2019 року по 13.08.2020 року в сумі 2040,55 грн, в іншій частині  щодо стягнення процентів вимоги банку задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на результат розгляду апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягають перерозподілу судові витрати і стягненню з відповідача на користь банку за звернення з позовною заявою в розмірі 2027,38 грн, з апеляційною скаргою в розмірі 2646,94 грн.
Оскільки обставини справи встановлені судом повно, але в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та в частині розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
                                                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення (заочне) Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами та стягнення судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 2040,55 грн (дві тисячі нуль сорок гривень п`ятдесят п`ять копійок) заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за кредитним договором №б/н від 24.10.2009 року.
У задоволенні позову щодо стягнення процентів в іншій частині – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001)  судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 2027,38 грн (дві тисячі нуль двадцять сім гривень тридцять вісім копійок), та за подання апеляційної скарги у розмірі 2646,94 грн (дві тисячі шістсот сорок шість гривень дев`яносто чотири гривні).
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                          І.О. Максюта
Судді:                                                                                                     В.А. Девляшевський
                                                                                                                М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.