Номер провадження: 22-ц/813/3694/21 
Номер справи місцевого суду: 947/26768/20
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Гниличенко М.В. 23 вересня 2020 року в м. Одеса, –
встановила:

У вересні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до Київського районного суду м. Одеси із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань (а.с. 1-6).
В обґрунтування заявленого подання приватний виконавець зазначив, що 13 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57920191, яку надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, вказаною у виконавчому документі, одночасно із відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника.
Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., на виконання вимог заяви стягувача АТ «КРИСТАЛБАНК», та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, було винесено постанову від 13 грудня 2018 року про арешт майна та коштів боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів – 45 000,00 грн., а також накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 45 000,00 грн., з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на банківських рахунках боржника ОСОБА_1 .
Копії зазначеної постанови були надіслані на виконання до банків та інших фінансових установ, в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження 13 грудня 2018 року за вих. № 1497. Відомості про накладення арешту на майно боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.
Згідно повідомлення від 22 грудня 2018 року №31/15-6944 МВС України регіонального сервісного центру в Одеській області вбачається, що приватним виконавцем було накладено арешт на транспортний засіб «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності боржнику – ОСОБА_1  , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
17 січня 2019 року приватним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника №57920191, з якої вбачається, що в добровільному порядку боржник не виконує виконавчий напис нотаріуса, розпочате примусове виконання виконавчого документу, за боржником зареєстровано транспортний засіб «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , але місцезнаходження автотранспорту належного боржникові – невідомо.
На підставі вищевикладеного, приватний виконавець Колечко Д.М. наполягав на задоволенні подання, оскільки станом на день звернення до суду боржник не сплатив суму боргу на користь стягувача, на виклики приватного виконавця не з`являється, що вказує на ухилення боржника від виконання рішення суду.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. було відмовлено (а.с. 104-108).
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким подання задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 110-114).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що: приватним виконавцем не надано доказів про те, що боржнику відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження, а також не надано доказів направлення боржнику викликів та неявки боржника до приватного виконавця; приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. після спливу строку пред`явлення виконавчого напису було прийнято до виконання виконавчий напис № 1461 від 21 вересня 2017 року та відкрито виконавче провадження № 57920191 від 13 грудня 2018 року; заявником не приймалися заходи щодо оголошення боржника в розшук.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., на виконання вимог заяви стягувача АТ «КРИСТАЛБАНК», та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, було винесено постанову від 13 грудня 2018 року про арешт майна та коштів боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів – 45 000,00 грн., а також накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 45 000,00 грн., з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на банківських рахунках боржника ОСОБА_1 .
Копії зазначеної постанови були надіслані на виконання до банків та інших фінансових установ, в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження 13 грудня 2018 року за вих. № 1497. Відомості про накладення арешту на майно боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.
Згідно повідомлення від 22 грудня 2018 року №31/15-6944 МВС України регіонального сервісного центру в Одеській області вбачається, що приватним виконавцем було накладено арешт на транспортний засіб «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності боржнику – ОСОБА_1  , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
17 січня 2019 року приватним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника №57920191, з якої вбачається, що в добровільному порядку боржник не виконує виконавчий напис нотаріуса, розпочате примусове виконання виконавчого документу, за боржником зареєстровано транспортний засіб «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , але місцезнаходження автотранспорту належного боржникові – невідомо.
При примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 57920191, на адреси банків надсилалися платіжні вимоги на списання та реєстри платіжних вимог, у виконанні яких банками було відмовлено у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку боржника.
04 грудня 2019 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов  ОСОБА_1 до АТ «КРИСТАЛБАНК», ТОВ Фінансова компанія «Омега фактор» (треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без задоволення.
На електронні запити приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України в системі ІС ДП «НАІС» отримано відповіді про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП; НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_3 , неодноразово перетинав державний кордон України.
Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб – боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про осіб-боржників, які отримують пенсію та ДФС України вбачається, що інформацію по боржнику не знайдено та платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів боржника відсутня. 
Згідно перевірки рухомого майна, за боржником на праві власності майна не виявлено. 
Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.
На виконання статті 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24 березня 2008 № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 № 25-32/463 та № 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі аліментних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.
Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.
У листі Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку із цим, з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.
Поряд з цим, згідно з правилами статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку:
- коли ця особа є боржником;
- ухилення особою від виконання судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.
Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).
Колегія суддів враховує, що боржнику ОСОБА_1  достеменно відомо про наявність у нього невиконаних зобов`язань за Кредитним договором №Д-20/32 від 17 липня 2013 року, про що свідчить, зокрема, звернення боржника із позовними вимогами до Акціонерного товариства «КристалБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» (треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року (яке набрало законної сили) позов  ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Крім того, матеріалами даної справи підтверджено, що усі постанови, прийняті приватним виконавцем у межах примусового виконання виконавчого провадження ВП № 57920191, були направлені приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. на адресу зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що боржником ОСОБА_1 , не зважаючи про факт обізнаності про наявність у нього невиконаного грошового зобов`язання, не вживалось будь-яких заходів для виконання передбаченого законом обов`язку сплатити кошти, що свідчить про факт ухилення останнім від виконання зобов`язань, покладених на боржника виконавчим написом нотаріуса.
Одночасно, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. було прийнято до виконання виконавчий напис № 1461 від 21 вересня 2017 року після спливу строку пред`явлення виконавчого напису, та безпідставно відкрито виконавче провадження № 57920191 від 13 грудня 2018 року, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду даної справи, крім того, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження не були оскаржені сторонами цього виконавчого провадження, а тому суд першої інстанції позбавлений права надавати правову оцінку вказаним обставинам.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2020 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича – задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року – скасувати.
Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань - задовольнити.
Тимчасово, до виконання зобов`язань, обмежити громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), у праві виїзду за межі України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 30 березня 2021 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе