Справа № 344/11441/20 
Провадження № 33/4808/19/21 
Категорія ч.1 ст.164 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кота Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від з 16 листопада 2020 року, -
                                                      в с т а н о в и в:
Вказаною постановою   ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-
визнаний винуватим за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з конфіскацією паливно-мастильних матеріалів  - паливного модуля (бочку) ємністю 20 м3, яка обладнана паливно-роздавальною  колонкою - витратоміром та рівноміром з вмістом дизельного палива в кількості 16 169  літрів (акт приймання - передачі на відповідальне зберігання від 20.08.2020р., а.с.3).
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. 
З постанови судді вбачається, що 20.08.2020 року керівник ТзОВ «Карпатнафтопродукт» ОСОБА_1   вчинив правопорушення, а саме зберігання паливно-мастильних матеріалів без дозвільних документів за адресою м.Івано-Франківськ, вул. Промислова, 18А, чим порушив ч.6 ст.128 ГК України, ст.15 Закону України  «Про  державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями, і цими діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.
У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. 
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 повністю підтримав доводи, викладені АС, заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Окрім цього, пояснив, що дійсно є керівником, тобто посадовою особою ТзОВ «Карпатнафтопродукт», однак не є фізичною-особою підприємцем, оскільки така діяльність щодо нього припинена ще 21.02.2017 року.   
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.
09.02.2021 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кота Р.С. надійшли заяви, в яких просять апеляційний розгляд вказаної справи 09.02.2021 року проводити за їх відсутності, апеляційні вимоги підтримують в повному обсязі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кота Р.С., які просять скасувати постанову, та задовольнити апеляційні вимоги; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови належить поновити, позаяк він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції в порушення вказаних вимог не з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом ( крім випадків застосування принципу мовчазної згоди ).
Відповідно до ч.6 ст.128 Господарського кодексу України, громадянин - підприємець зобов`язаний, у передбачених законом випадках і порядку, одержати ліцензію на здійснення певних видів господарської діяльності.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про  державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв,  тютюнових виробів та пального», суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років. 
Вказані норми законів застосовуються саме до фізичних осіб підприємців. 
Однак, згідно відомостей офіційного сайту Єдиного державного реєстру.  юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які були подані до АС ФОП ОСОБА_1 припинено 21.02.2017 року.    
Отже, на момент складення протоколу про адмінправопорушення ОСОБА_1 не був фізичною-особою підприємцем, а лише являвся керівником ТОВ «Карпатнафтопродукт», тобто посадовою особою вказаного підприємства.   
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Зокрема, відповідно до вимог ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.1 ст.128 ГКУ громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Наведені норми законодавства при прийнятті рішення суддею суду першої інстанції не враховані.
Слід також зазначити, що будь-яких доказів зберігання з метою збуту без наявності дозвільних документів, які необхідні для здійснення  реалізації пального, та здійснення збуту, у вказаних матеріалах справи відсутні.   У матеріалах справи також відсутні і відомості про здійснення господарської діяльності щодо зберігання  пального з метою одержання прибутку від надання таких послуг зберігання.        
Із диспозиції ч.1 ст. 164 КУпАП випливає, що неліцензована господарська діяльність має бути систематична, неодноразова і реальна з отриманням за неї коштів, які можуть бути судом конфісковані.      
Цих обставин ні в протоколі, ні в постанові судді не встановлено, що свідчить про відсутність складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП і унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
Основними засадами судочинства, визначеними п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.          
Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.     
Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.     
Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.        
Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долученій до нього фотографії, вважаю, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Таким чином, по даній справі про факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, не доведено поза всяким розумним сумнівом, а тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.   
Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.               
За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до задоволення.  
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд, - 
                                                   п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                      Ю.Д. Шкрібляк