10.02.21
22-ц/812/323/21
Єдиний номер справи 490/9260/20 
Провадження 22-ц812/323/21                         Головуючий по 1 інстанції Черенкова Н.П. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 
Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О., 

секретар судового засідання – Колосова О.М., 

за участі: представника заявника Плотнікова С.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2020р. 

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, 

встановила:
       
У грудні 2020р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позивачка зазначала, що з 07 вересня 1996р. перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2019р.
Під час шлюбу і за спільні кошти ними було придбано майна на загальну суму 490383,69 грн., в тому числі автомобілі: MERSEDES BENZ 814D, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 – 122662 грн., PEUGEOT J5, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 – 122008 грн., FORD FOCUS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 – 121820,69 грн.
15 січня 2020р. відповідач без її згоди відчужив автомобіль MERSEDES BENZ 814D, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому вона просить стягнути на її користь 61331 грн. компенсації вартості цього майна.
Також позивачка просила виділити у її власність автомобіль FORD FOCUS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також інше майно на загальну суму 183713,69 грн., а відповідачу – автомобіль PEUGEOT J5, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та інше майно на загальну суму 184008 грн., стягнувши з останнього на її користь 294,31 грн. компенсації за різницю у частках. 
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на автомобілі: PEUGEOT J5, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , FORD FOCUS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2020р. заяву про забезпечення позову повернуто заявниці на підставі ч.10 ст.153 ЦПК.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали судді, порушила питання про її скасування.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді – скасуванню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходив з того, що заявниця не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що не вжиття заходів забезпечення позову утруднить в майбутньому виконання судового рішення, а також, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст.151 ЦПК.
Проте такі висновки судді суперечать процесуальному закону.
Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.
Наведені положення ч.2 ст.151 ЦПК процитовані й в оскаржуваній ухвалі, однак в цьому судовому рішенні відсутній висновок, яким саме вимогам процесуального закону не відповідає подана  ОСОБА_1 заява про забезпечення позову.
Крім того, із наявної в матеріалах справи заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 були зазначені повні прізвища, імена та по батькові осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місце проживання, поштові індекси, реєстраційні номери облікових карток платників податків, відомі номери засобів зв`язку.
Більше того, така ж інформація містилась і в поданій ОСОБА_1 позовній заяві, яка була зареєстрована в суді 24 грудня 2020р.
За таких обставин у судді були відсутні підстави, передбачені ч.10 ст.153 ЦПК для повернення ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову.
Що ж стосується наявності чи відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, то висновок з цього приводу, як і пов`язану з цим оцінку доказів, суд повинен здійснювати лише при розгляді заяви по суті з дотриманням вимог, передбачених ст.153 ЦПК.
З огляду на вищенаведені мотиви оскаржувана ухвала як незаконна в силу п.4 ч.1 ст.379 ЦПК підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.367,374,379,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2020р. скасувати, а заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 10 лютого 2021р.

Головуючий:                                        Судді:

?