ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 січня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 401/1623/20
провадження № 22-ц/4809/98/21 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               
головуючого судді         Дуковського О.Л. 
суддів                          Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря        Федоренко Т.О. 

учасники справи:        
позивач - ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Летюка Іван Іванович,
відповідач - Спільне Підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року, у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про припинення дій, які порушують право, -
в с т а н о в и в:

       У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» ( далі - СП ТОВ «Світловодськпобут» ) про припинення дій, які порушують її право.
Просила зобов`язати відповідача припинити проводити нарахування плати за послуги з централізованого опалення її квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від мережі централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року.
В обгрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» їй було надано дозвіл на відключення її квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Зазначала, що після відключення квартири від централізованого опалення та облаштування в квартирі індивідуального опалення вона звернулась до відповідача з вимогою припинити нарахування плати за послуги, які вона не отримує. 
Проте, відповідач безпідставно продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення, якими вона не користується.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року позов задоволено. 
       Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року.
       Вирішено питання про розподіл судових витрат.
       В апеляційній скарзі СП ТОВ «Світловодськпобут» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову. При цьому посилається на відсутність у позивача права на відключення квартири від централізованих мереж теплопостачання, оскільки вона не є власником цілого будинку, тоді як відключення від мереж теплопостачання можливе лише багатоквартирного будинку в цілому, а не окремої квартири. 
       Також посилається на незаконність дозволу, наданого рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21.08.2017 на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, яке було скасовано у судовому порядку. 
       Крім того, посилається на те, що позивач не надала до суду доказів про відключення багатоквартирного будинку в якому мешкає позивач в цілому від централізованого опалення, а також не надано протокол загальних зборів співвласників будинку про встановлення індивідуального опалення в багатоквартирному будинку. 
       Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
       Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
       Посилається на те, що відключення від централізованого опалення відбулося на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради, а тому вважає, що посилання на самовільне відключення від мережі централізованого опалення є безпідставними. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін. 
       Задовольняючи позов суд першої інстанції послався на те, що відключення квартири позивача від централізованих тепломереж не було самовільним оскільки позивач реалізувала дозвіл на відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання - 29.09.2017, тобто в період чинності відповідного рішення індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким цей дозвіл було і надано.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Судом встановлено, що письмовий договір між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не укладався, що не заперечується відповідачем. 
Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року за № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 5).
Актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженим рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №5 від 29 вересня 2017 року підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів (конвекторів), заварюванням стояків, ізолюванням стояків (а.с.16.
З Акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири (приміщення) від 18 вересня 2017 року вбачається, що комісією у складі власника ОСОБА_1 , представників УЖКГ міськвиконкому Носенко Т.В., Світловодського РЕМ Зубкова А.М., Світловодського УЕГГ Щербини В.І. встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_2 проведено відключення від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Централізоване опалення в квартирі (приміщенні) відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані, встановлено електричне індивідуальне опалення, відповідно до проекту (а.с.15).
23.04.2020  ОСОБА_1 звернулася до СП ТОВ «Світловодськпобут» з вимогою про припинення нарахування їй плати за послуги централізованого опалення на підставі акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №5 від 29 вересня 2017 року. (а.с. 17, 18).
З відповіді від 20.05.2020 №566 СП ТОВ «Світловодськпобут» вбачається, що ОСОБА_1 була надана відповідь та відмовлено у вимозі про припинення нарахувань за надані послуги (а.с.19).
Згідно довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №458 від 20 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і станом на 01 вересня 2017 року заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня (а.с.20).
З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» № 55 від 26 травня 2020 року вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01 травня 2020 року заборгованість за спожиту теплову енергію складає в сумі 19594 грн. 44 коп. (а.с.20).
Дана обставина свідчить про те, що відповідач нараховує позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, як за товар, який фактично покупцем (споживачем) не отримується.
ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області з заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення належної їй квартири, реалізувавши власне право, надане їй ст. 1 Закону України «Про звернення громадян». 
Виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області своїм рішенням № 558 від 21 серпня 2017 року надав дозвіл позивачці на відключення квартири від мереж централізованого опалення при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення та при умові проведення робіт з відключення квартири в міжопалювальний період.
На підставі наданого дозволу позивач провела відключення квартири від мереж централізованого опалення, про що було складено відповідний Акт, що був затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №5 від 29 вересня 2017 року.
Суд першої інстанції правильно послався на те, що правомірність рішення Міжвідомчої комісії, підстав відключення помешкання позивача від мереж ЦО і ГВП та процедури встановлення автономного опалення не є предметом даного спору.
Встановлено, що рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 558 від 21 серпня 2017 року скасоване рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 30 травня 2018 року (а.с. 30-32, 33-34).
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено термін індивідуальний акт, як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
Акт застосування норм права (індивідуальний акт) містить індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; регулює конкретну життєву ситуацію; дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.
Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє нечесну та агресивну підприємницьку практику, до якої зокрема відноситься встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання.
Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому частиною 6 статті 26 цього ж Закону передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.
Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Суд першої інстанції задовольняючи позов послався на те, що позивач реалізувала дозвіл на відключення своєї квартири від мереж ЦО і ГВП 29 вересня 2017 року, тобто в період чинності відповідного рішення - індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким цей дозвіл їй було надано.
Позивач реалізувала своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дану реалізацію не можна визнати свавільною, оскільки вона отримала на це дозвіл суб`єкта владних повноважень і провела відключення квартири під час його чинності. Подальше скасування зазначеного рішення не відміняє факту його реалізації. 
Причому позивач, як громадянин і виборець мала правомірні правові сподівання на компетентність вирішення спірного питання органом місцевого самоврядування. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і законним.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» - залишити без задоволення. 
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

01.02.2021 - складено постанову. 

Головуючий суддя                                                                         О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                                 Л.М.Дьомич

О.А. Письменний