Ухвала
Іменем України 
15 березня  2021 року
м. Київ
справа № 627/423/16-к
провадження № 51-1289 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського  апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, 
встановив:
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з відбуттям покарання у в кримінально-виконавчій установі закритого типу. ОСОБА_5 виправдано за ч. 1 ст. 156 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Харківського  апеляційного суду від 10 грудня 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк його попереднього ув?язнення з 14 листопада 2015 року по 10 грудня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Захисник звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо засудженого  ОСОБА_5 .
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Проте, захисник, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у поданій касаційній скарзі вказує, що вона подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник в обґрунтування невинуватості засудженого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У мотивувальній частині касаційної скарги захисник не погоджується з вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року та ухвалою Харківського  апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, проте у вступній її частині вказує, що скарга подана на вирок Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року та в прохальній частині просить скасувати лише ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 грудня  2020 року та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд, не зазначаючи при цьому, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції щодо рішення суду першої інстанції,що суперечить положенням ст. 436 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3