П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6229/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Семенюка Г.В. ,  Домусчі С.Д. 
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі № 420/6229/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом № 5174-5108/0-02/8-1500/20 від 22 червня 2020 року, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 29 494,71 грн
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 29 494,71 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі № 522/6809/17 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виплачено 29   494,71 грн за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, що є донарахованою сумою недоотриманої пенсії. Зазначену суму позивач отримав на картковий рахунок наприкінці квітня 2020 року. При цьому, 02 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та сплату суми компенсації втрати частини доходів, на що відповідач листом № 5174-5108/С-02/8-1500/20 від 22 червня 2020 року відмовив позивачу у задоволенні заяви на підставі того, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, у зв`язку з чим вимога про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку , є безпідставною.
Відповідач проти задоволення позову заперечувало, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу проведено перерахунок за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в сумі 29   494,71 грн. Вказана сума заборгованості виплачена , що підтверджується розрахунком на доплату, доповідною запискою та списком одержувачів пенсії, щодо яких Комісією прийнято рішення про наявність підстав для виплати заборгованості. Відповідач вказує, що згідно статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплти» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компесація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи  громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру пенсії; соціальні виплати ; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Таким чином, відповідач переконаний, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом № 5174-5108/С-02/8/-1500/20 від 22 червня 2020 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати у суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої, ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 29   494,71 грн.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 29 494,71 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції проігноровано той факт, що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер і не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація;
- судом першої інстанції не враховано, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена позивачем вимога ніяким чином не може бути використана в контексті статті 2 Закону № 2050-ІІІ.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
28.09.2017  постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 522/6809/17 постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2017 скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 з урахуванням належного права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.
22.11.2017 ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі № 420/6229/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
28.10.2017  на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17 ОСОБА_1 проведено перерахунок за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в сумі 29 494,71 грн.
24.04.2020 позивачу виплачена сума заборгованості, що підтверджується розрахунком на доплату, доповідною запискою та списком одержувачів пенсії, щодо яких Комісією прийнято рішення про наявність підстав для виплати заборгованості.
02.06.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив нарахувати та сплатити йому суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року (а.с.6).
22.06.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом № 5174-5108/С-02/8-1500/20 повідомило позивача про те, що оскільки перерахунок пенсії по постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17 виконано, підстав для виплати компенсації згідно із Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» немає (а.с.7).
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи у позовних вимогах суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нарахована та виплачена сума пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем вчасно з вини пенсійного органу, а виплата його відбулась лише у квітні 2020 року не з вини позивача, суд першої інстанції вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 29 494,71 грн.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно із статтею 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 522/9778/16-а.
Як встановлено судом першої інстанції, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17, 16.04.2020 відповідно до протоколу від № 22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виплачено ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в розмірі 29 494,71 грн. Зазначену суму позивач отримав лише 24 квітня 2020 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.
Отже, несвоєчасно зараховано та виплачено позивачеві вищевказану суму у зв`язку із неправомірною відмовою Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку пенсії позивача, що підтверджується постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17, яка набрала законної сили.
У цій справі суд встановив, що призначення пенсії позивачу здійснено пенсійним органом на підставі рішення суду.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Про цьому колегія суддів акцентує на тому, що суд першої інстанції не встановлював розмір відповідної компенсації.
Колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач формально оформив рішення про відмову у призначенні відповідної компенсації, не досліджуючи питання наявності у позивача права на виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 29 494,71 грн згідно із Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Доводи апеляційної скарги 

Доводи апелянта, що суми пенсії не є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ, а мають разовий характер, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ. 
Як убачається зі змісту статті 5 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" неможливість виплати особі компенсації втрати частини доходів пов`язується із неотриманням таких доходів із вини громадянина.
Отже, виплата пенсії з порушення встановленого строку відбулася з причин, що не залежали від позивача.
Отже, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало обов`язку з виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки саме до компетенції відповідача належить і нарахування, і виплата такої компенсації.
На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 522/6809/17 ОСОБА_1 відповідач провів перерахунок за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в сумі 29 494,71 грн, проте нарахована сума виплачена позивачеві лише 24.04.2020.
Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановленні судом першої інстанції обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2020 року, а не з моменту постановлення остаточного рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена у п.73 постанови Верховного суду від 23 грудня 2020 року по справі № 640/9575/15-а.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 (далі Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).
За змістом пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території У країни і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
У пункті 4 Порядку № 159 закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 522/9778/16-а.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,  – 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.