УХВАЛА

25 лютого 2021 року     
Київ
справа № 280/4645/20
адміністративне провадження № К/9901/2268/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 280/4645/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агрінол» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,
ВСТАНОВИВ:
20.01.2021 до суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС (далі - скаржник, Офіс ВПП ДПС), направлена поштою 16.01.2021.
Верховний Суд ухвалою від 03.02.2021 касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі. Підставою для залишення касаційної скарги без руху стало те, що з огляду на зміст касаційної скарги, скаржник не заперечує висновків судів попередніх інстанцій щодо правового регулювання спірних у цій справі правовідносин в частині залежності періоду, у якому можуть бути зменшені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, від строку реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної. Висновок, який, як зазначає скаржник, повинен бути сформульований Верховним Судом, стосується неможливості застосування певної норми, однак, нормативно-правових актів, які дають підстави для такого висновку, у касаційній скарзі не зазначено.
Суд звернув увагу, що у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №818/57/16 міститься висновок, що порушення строку реєстрації розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути підставою для застосування до платника санкцій відповідно до статті 120-1 ПК України, а не для збільшення зобов`язання.
У зв`язку з цим, колегія суддів запропонувала скаржнику навести пояснення щодо неможливості застосування такого висновку до спірних у цій справі правовідносин.
Також колегія суддів зазначила, що аналіз висновків судів попередніх інстанцій у взаємозв`язку із наведеними у касаційній скарзі доводами свідчить про те, що Офіс ВПП ДПС не погоджується з визнанням судами, як правдивої, дати отримання покупцем розрахунку коригування, що не є тотожним неправильному застосуванню судами абзаців чотирнадцятого і вісімнадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.
Тобто відповідачем не обґрунтовано наявність правової проблеми у застосуванні норм права у судовій практиці, що могло б свідчить про необхідність формулювання правового висновку Верховним Судом.
Крім того, суд встановив, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, однак, у касаційній скарзі відсутні посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у зв`язку з чим скаржнику необхідно було такі навести
Копію ухвали суду від 03.02.2021 Офіс ВПП ДПС отримав 09.02.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 0102932093151).
19.02.2021 засобами поштового зв`язку Офіс ВПП ДПС направив уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень є ідентичним первісній касаційній скарзі. Скаржником уточнено, що у цій справі постають питання фундаментального значення для формування правозастосовчої практики через відсутність висновку Верховного Суду у таких правовідносинах, що має значний суспільний інтерес та виняткове значення для відповідача, що свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Зокрема, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 257 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, їх розгляд здійснюється виключно за правилами загального позовного провадження.
Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0000175108 від 21.01.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 935375 грн. Тобто, оскаржено рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на час звернення до суду з позовом (935375 грн < 1051000 грн).
На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши відсутність ознак необхідності розгляду цієї справи виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визнаючи цю справу справою незначної складності та здійснивши її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження не допустив порушень вищенаведених норм.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі міститься посилання, що питання, яке є предметом розгляду в даній справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача. Разом з тим, колегія суддів проаналізувавши зміст касаційної скарги та уточненої касаційної скарги, вважає, що такі посилання мають загальний характер, доводи зводяться до незгоди з визнанням судами, як правдивої, дати отримання покупцем розрахунку коригування, що не є тотожним неправильному застосуванню судами абзаців чотирнадцятого і вісімнадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Наявність правової проблеми у застосуванні норм права скаржником так і не викладено, а тому наведене обґрунтування не може сприйматись як виключний випадок.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 280/4645/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агрінол» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон М.Б. Гусак   Є.А. Усенко