ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/774/21 Справа № 202/2023/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
        суддів         - Деркач Н.М., Пищиди М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ВУСО”, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ВУСО”
на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року, -
                                   В С Т А Н О В И Л А:
02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ВУСО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у якій просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 54660,33 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., а всього – 55 501,13 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 січня 2020 року о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , рухався на регульованому перехресті вул. Байкальська та пр. Слобожанський в м. Дніпрі, де, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав переваги у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався прямо в зустрічному напрямку по вул. Байкальська. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність за автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 перед третіми особами була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхове компанія «ВУСО». Враховуючи це, 30 січня 2020 року відповідача було повідомлено про настання страхового випадку через мобільний телефон та 04.02.2020 року позивач особисто звернувся до Дніпровського відділення ПРА СК «ВУСО» з відповідною заявою. Позивач зазначає, що згідно з Висновком експертного дослідження № 3602/20/20 від 28.02.2020 року по визначенню вартості відновлювального ремонту, «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 з урахуванням ринкової вартості складає - 50160,33 грн. Крім того, позивачем було здійснено оплату наданих експертних послуг у розмірі 3000 гривень, а також оплату за послугу технічної допомоги - евакуація несправного автомобіля у розмірі 1500 гривень. Таким чином, загальний розмір завданих збитків складає 54660,33 гривень, проте представником відповідача вартість страхової компенсації було запропоновано у розмірі 18000,00 гривень. Вважає, що дана сума не покриває фактичних витрат на ремонт автомобіля позивача. Виходячи з наведеного, станом на теперішній час відповідачем досі не прийнято вмотивоване рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування та жодним чином не повідомлено позивача про дійсний розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті позивачу в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом (а.с.1-3).
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 54660,33 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., а всього – 55 501,13 грн. (а.с.88-92)
В апеляційній скарзі, ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог на суму 14773, 45 грн. та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позовних вимог в цій частині відмовити (а.с.114-119). 
В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив, рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. 
Судом 1 інстанції встановлено, що 30 січня 2020 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_1 ., рухався на регульованому перехресті вул. Байкальська та пр. Слобожанський в м. Дніпрі, де, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав переваги у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався прямо в зустрічному напрямку по вул. Байкальській в м. Дніпрі. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьохсот сорока гривень (а.с.19).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0728706 від 20.03.2019 року ПрАТ СК «ВУСО» застрахувало цивільно-правову відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн. (а.с.20).
Згідно висновку проведеної автотоварознавчої експертизи № 3602/20/20 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу позивача, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 50160,33 грн., а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин складає 36065,83 грн. (а.с.30-47).
Також судом встановлено, що у день ДТП через мобільний телефон ОСОБА_2 відповідача ПрАТ СК «ВУСО» було повідомлено про ДТП.
04.02.2020 року адвокатом Бровко О.О. на адресу страхової компанії було надіслано лист з описом з огляду на повідомлення про страховий випадок, вихідний № 460 від 04.02.2020 року (а.с.21).
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції керуючись вимогами п.22.1 ст. 22 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 ст. 1166, ч. 1, 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 188, ст. 22 ЦК України, виходив із того, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої шкоди і на думку суду дані докази є належними, допустимими , достовірними та достатніми.
Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може. 
За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст.1187,1188 ЦК України.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно ст. 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.
Отже, страховик (ПрАТ “СК “ВУСО”) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.
Згідно зі ст. 29, пункту 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язанні з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.
Якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ “СК “ВУСО”) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 березня 2017 року у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16.
При вирішенні даного спору судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не враховано, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту ремонту, а відповідно і оплати проведення ремонту автомобіля у платника податку на додану вартість, при цьому суму матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість стягнуто безпосередньо на користь позивача. У даному випадку розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на розмір ПДВ.
Відповідно до висновку експерта №3602/20/20 від 28.02.2020 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, замінюваних частин матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль “ГАЗ 2705-111”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 34991 грн. 96 коп. (а.с.35 зворот). Оплата за надані експертні послуги в сумі 3000 грн. (згідно наданої квитанції про оплату наданих експертних послуг від 28.02.2020 року(а.с.47)). Послуги технічної допомоги у вигляді евакуації несправного автомобіля у розмірі 1500 грн. (згідно наданої квитанції до прибуткового касового ордера №5 та акту виконаних робіт №6 від 30.01.2020 року (а.с.27,28)).
Сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 39491,96 грн. 
Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що висновки та рішення суду в частині розміру стягнутого матеріального відшкодування, здійсненні з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для зміни рішення в частині розміру стягнутої суми, зменшивши її з 54660,33 грн. до 39491,96 грн.
Враховуючи, що апелянт просив відмовити лише в частині задоволення позовних вимог на суму 14773,45 грн, проте враховуючи вимоги ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційних вимог та зменшити суму стягнення з 54660,33 грн. до 39491,96 грн. 
06 листопада 2020 року на адресу суду від ПрАТ “СК “ВУСО” надійшла заява про поворот виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року. Відповідно до якої, просили, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ “СК “ВУСО” в порядку повороту виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.6.2020 року по справі №202/2023/20 грошові кошти сплачені ПрАТ “СК “ВУСО” в розмірі 14773, 45 грн. та у відповідній частині стягнуті судові витрати. В порядку повороту виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2020 року по справі №202/2023/20 повернути з державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти за оплату виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1477, 34 грн. (платіжне доручення №22742 від 18.08.2020 року). 
Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесею Миколаївною від 20.08.2020 року виконавче провадження закрито, у зв`язку з повним виконання рішення суду, що також підтверджується, платіжними дорученнями. 
Згідно ч. 1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Частиною 9 ЦПК України передбачено, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до ч. 1-3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року N13-рп/2011 зазначено, зокрема, що поворот виконання рішення - це гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
ПрАТ СК “ВУСО” у повному обсязі сплачено на користь позивача 55501,13 грн. в порядку виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року у вищевказаній справі, яке змінено, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ПрАТ СК “ВУСО” шляхом стягнення, в порядку повороту виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2020 року №202/2023/20, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК “ВУСО” грошових коштів в розмірі 14773,45 грн. та 1477,34 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. 
При поданні позовної заяви позивачем сплачено 840,80 грн., розмір стягнутого страхового відшкодування зменшено з 54660,33 грн до 39491,96 грн., тобто стягнуто 72,25% від первісної суми. Отже сума судового збору за подачу позовної заяви складала не 840,80 грн. а 607,49 грн. а також з позивача підлягає стягненню на користь апелянта судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1261,21 грн (а.с.120). 
Керуючись ст. 259, 268, 367, 376, 381-383, 444 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ВУСО” – задовольнити.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року, змінити, зменшити розмір стягнутого за цим рішенням суми матеріального відшкодування з 54660,33 грн. до 39491,96 грн., а також зменшити судові витрати з 840,80 грн. до 607,49 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ВУСО” (код ЄДРПОУ 31650052) судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 1261,21 грн.
       В порядку повороту виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року по цивільній справі № 202/2023/20 стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ВУСО” (код ЄДРПОУ 31650052) грошові кошти в розмірі 14773,45 грн. та 233,31 грн. судового збору.
       В порядку повороту виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року по цивільній справі № 202/2023/20 повернути з Державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти за оплату виконавчого збору у розмірі 1477, 34 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Судді: