ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року	Львів	Справа № 813/3912/17 пров. № А/857/737/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Кухтея Р.В.,
                                                                                             Онишкевича Т.В.,
секретаря судового засідання                                            Максим Х.Б., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мартинюк В.Я.), ухвалене у відкритому судовому засіданні у м.Львові о 14 год. 50 хв. 12 листопада 2020 року, повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року, у справі №813/3912/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,
В С Т А Н О В И В:

30.10.2017 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Держспоживслужби у Львівській області, просила: визнати протиправним та скасувати наказ від 06.10.2017 № 305-к про звільнення з посади провідного спеціаліста відділу контролю за обігом засобів захисту рослин Управління фітосанітарної служби Головного управління Держспоживслужби у Львівській області 06.10.2017; поновити на посаді провідного спеціаліста відділу контролю за обігом захисту рослин Управління фітосанітарної служби Головного управління Держспоживслужби у Львівській області з 06.10.2017.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, беручи до уваги постанову Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 року у справі №461/5946/17, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасне подання щорічної декларації за 2016 рік, відповідачем, у відповідності до положень наведених норм, застосовано такий вид дисциплінарного стягнення до позивача як звільнення. Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах наявна дисциплінарна справа позивача, а постанова Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 у справі №461/5946/17, якою керувався відповідач, набрала законної сили 08.09.2017. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що роботодавець повинен був звільнити позивача не на підставі висновку дисциплінарної комісії, а на підставі рішення суду, котре набрало законної сили, про притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення пов`язане з корупцією, про що мало бути вказано в наказі, однак відповідно до оскаржуваного наказу підставою для звільнення є висновок дисциплінарної комісії. Скаржник вказує, що оскаржуваним наказом позивача звільнено 06.10.2017, тобто з порушенням вимог частини 2 статті 84 Закону України «Про державну службу». Зазначає, що звільнення відбулось до моменту набрання законної сили постановою, якою позивача притягнуто до відповідальності. Вважає, що дисциплінарна комісія створена незаконно.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.08.2009 прийняла Присягу державного службовця, з 29.04.2016 перебувала на посаді провідного спеціаліста відділу контролю за обігом засобів захисту рослин Управління фітосанітарної безпеки.
Наказом Начальника Головного управління Держпродспожив служби у Львівській області від 06.10.2017 №305-к ОСОБА_1 звільнена 06.10.2017 із займаної посади за порушення частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (несвоєчасне подання щорічної декларації за 2016 рік на офіційний веб-сайт Національної агентства з питань запобігання корупції), відповідно до пункту 3 статті 84 Закону України «Про державну службу». Підстава: висновок дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 05.10.2017 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 05.10.2017.
Не погоджуючись з вказаним наказом, вважаючи такий протиправним, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу (далі – Закон №889-VIII).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 84 Закону №889-VIII набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину та/або встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави є підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням.
У випадках, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону (частини 2 статті 84 Закону №889-VIII).
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що листом Управління захисту економіки у Львівській області від 23.08.2017 №4907/39/112/03 начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області повідомлено, що працівниками УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України 22.08.2017 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Супровідним листом Галицького районного суду м.Львова від 27.09.2017 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області Управління фітосанітарної служби скеровано копію постанови Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 у справі № 461/5946/17, з відміткою про набрання законної сили 08.09.2017, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. в дохід держави. 
Галицьким районним судом м.Львова у зазначеній постанові зроблено висновок, що ОСОБА_1 , будучи провідним спеціалістом відділу контролю за обігом засобів захисту рослин Управління фітосанітарної служби Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушенні вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05.05.2017 о 14:05 год., подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2016 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 285 КУпАП встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне корупційне правопорушення у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, державному чи виборному органу, власнику юридичної особи або уповноваженому ним органу для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, усунення її згідно із законодавством від виконання функцій держави, якщо інше не передбачено законом, а також усунення причин та умов, що сприяли вчиненню цього правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення, особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 04.10.2017 №402 «Про проведення службового розслідування» з метою визначення вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , дисциплінарній комісії Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області наказано провести службове розслідування у період з 04 до 06 жовтня 2017 року.
ОСОБА_1 надано письмові пояснення на ім`я начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, згідно з якими електронна декларація заповнювалась, однак виникли проблеми, а тому ОСОБА_1 звернулась в Головне Управління, де їй змогли допомогти заповнити декларацію правильно. Провину визнає і в майбутньому обіцяє, що таке ніколи не повториться.
Згідно з поясненнями Начальника відділу контролю за обігом засобів захисту рослин Управління фітосанітарної безпеки від 05.10.2017 провідний спеціаліст ОСОБА_1 повідомлена про те, що встановлено згідно чинного законодавства, потрібно було подати електронну декларацію у встановлений термін.
Відповідно до висновків Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справи Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області за результатами службового розслідування стосовно позивача від 05.10.2017 та від 06.10.2017 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою дисциплінарної відповідальності державних службовців є дисциплінарний проступок – протиправне порушення державним службовцем норм законодавства та покладених на нього службових обов`язків, за вчинення якого встановлено дисциплінарну відповідальність і може застосуватися захід дисциплінарного стягнення, встановлений в статті 66 Закону України «Про державну службу». Вказано, з покликанням на статтю 84 Закону України «Про державну службу», що суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити ОСОБА_1 у триденний строк з дня настання чи встановлення факту.
Аналіз положень пункту 4 частини 1 статті 84 Закону №889-VIII свідчить про те, що підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є як набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину, так і встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави, або обидві умови одночасно.
Таким чином, набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину є самостійною підставою для припинення державної служби.
За таких обставин набрання законної сили рішенням Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 щодо позивача є підставою для припинення державної служби відповідно до пункту 4 частини 1 статті 84 Закону №889-VIII.
Щодо проведення службового розслідування, то відповідно до статті 70 Закону №889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», - дисциплінарною комісією у державному органі. До участі у проведенні службового розслідування суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, можуть залучатися відповідні фахівці. Особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за неповноту і необ`єктивність його висновків та за розголошення інформації щодо службового розслідування.
За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.
Відповідно до статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
Як вбачається з наказу Головного управління Держспоживслужби у Львівській області №402 від 04.10.2017 підставою для винесення такого став лист Галицького районного суду м.Львова від 27.09.2017 вих.№461/5946/17. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постанова Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 у справі № 461/5946/17 прийнята за участі             ОСОБА_1 в судовому засіданні, тобто позивач знала як про сам факт прийняття зазначеної постанови, так і про результат розгляду справи.
В подальшому ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 у справі № 461/5946/17, однак постановою Апеляційного суду Львівської області від 03 листопада 2017 року у справі №461/5946/17 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу повернуто, оскільки ОСОБА_1 , як це зазначено в ухвалі апеляційного суду, була присутня під час судового розгляду, та не навела поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Вказані обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, спростовують аргументи скаржника щодо не набранням законної сили постановою Галицького районного суду м.Львова від 29.08.2017 у справі № 461/5946/17 на час винесення оскаржуваного наказу, а також щодо не обізнаності з результат розгляду такої.
Щодо недотримання строків частини 2 статті 84 Закону №889-VIII, то суд апеляційної інстанції зауважує, що встановлення зазначених строків спрямовано на забезпечення якнайшвидшого звільнення особи, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення та притягнена до адміністративної відповідальності, без зволікання, що відповідачем забезпечено. В свою чергу порушення строку в один день не є самодостатньою підставою для скасування наказу від 06.10.2017 № 305-к.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є обов`язковою підставою для звільнення державного службовця із займаної посади, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності винесення оскаржуваного наказу, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі №813/3912/17 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 19.03.2021 згідно з ч.3 ст.321 КАС України