Ухвала
 
17 лютого 2021 року 
м. Київ
 
справа № 351/651/20 
провадження № 61-16113ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, на дії старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано - Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень  
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області (далі - старший державний виконавець Снятинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано - Франківській області). 
 
Ухвалою Снятинського районного суду Івано - Франківської області 
від 05 червня 2020 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Снятинського районного суду Івано - Франківської області від 05 червня 
2020 року залишено без змін.
 
У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на постанову Івано - Франківського апеляційного суду від 
16 жовтня 2020 року. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2020 року справу призначено судді-доповідачеві 
Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Ступак О. В., Гулейков І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк до 14 грудня 2020 року для подання до Верховного Суду касаційної скарги у новій редакції із зазначенням передбачених статтею 389 ЦПК України підстав (підстави) касаційного оскарження, уточненням вимог касаційної скарги та її прохальної частини, відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України та статті 409 ЦПК України, а також подання документів, які підтверджують сплату судового збору, або документів, які підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.
 
10 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. від розгляду його касаційної скарги на постанову Івано - Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року заяву  ОСОБА_1 визнано необгрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2020 року у задоволенні заяви 
ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, на дії старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, відмовлено.
 
Короткий зміст поданої заяви про відвід судді
 
15 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. від розгляду його касаційної скарги на постанову Івано - Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року. 
 
Заяву мотивував тим, що оскаржувана ним ухвала Верховного Суду від 
23 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху, яку він отримав 04 січня 2021 року, є необгрунтованою, оскільки суд не надав правової оцінки клопотанням заявника від 07 серпня 2020 року, від 06 вересня 2020 року та від 24 вересня 2020року, а також його апеляційній скарзі та іншим матеріалам справи № 351/651/20.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає. 
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;  є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 
 
За змістом пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
 
Частиною четвертою статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
 
Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, чи щодо особи або дій заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. 
 
Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.
 
Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.
 
Зі змісту заяви ОСОБА_1  про відвід судді Усика Г. І.вбачається, що фактично заявник оскаржує ухвалу Верховного Суду від 23 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху шляхом заявлення відводу судді, що згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.
 
Висновки за результатами розгляду заяви
 
Ураховуючи необгрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді 
Усика Г. І., питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. визнати необгрунтованою. 
 
Заяву про відвід судді Усика Г. І. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                Г. І. Усик