ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року                                                                                      Справа № 1/102"Б" 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Полюхович І.Г.
за участю представників сторін: 
арбітражного керуючого:  Ігнатіва О.Л., посвідчення №224 від 12.03.2013
скаржника: не з`явився
кредиторів: не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на ухвалу господарського суду Житомирської області (про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди), постановлену 10.12.20р. суддею Кострицею О.О. об 13:00 год. у м.Житомирі, повний текст складено  14.12.20р. у справі №1/102"Б" 
за заявою Державної податкової інспекції у Малинському районі 
до Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" 
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.12.2020 у справі №1/102"Б" клопотання арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8, ідентифікаційний код 22048622) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 4961,17 грн.
Стягнуто з Малинської об`єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби (11601, Житомирська обл., м.Малин, площа Соборна, 10, ідентифікаційний код 37082199) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 3440,91 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича,7, ідентифікаційний код 13559341) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 3580,17 грн.
Стягнуто з Житомирського обласного центру зайнятості (10001, м. Житомир, вул. Київська, 83, ідентифікаційний код 03491398) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 46,42 грн.
Стягнуто з Малинського орендного підприємства "Тепломережа" (11600, Житомирська область, м. Малин, вул. Василя Стуса, 23, ідентифікаційний код 05539040) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 7392,44 грн.
Стягнуто з Державного комунального підприємства "Малинміськводоканал" (11601, Житомирська обл., м. Малин, вул. Українських повстанців, 25, ідентифікаційний код 20421519) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 916,80 грн.
Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (10008, Житомирська область, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 20, ідентифікаційний код 13578893) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича (77509, Івано-Франківська область, Долинський район, с. Новичка, вул. Шубинця, 29; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 24475,13 грн.
У задоволенні решти вимог арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича відмовлено.
В обґрунтування ухвали суд з посиланням на ст. ст. 12, 30, 61 КУзПБ, ст. 43 Конституції України, рішення Європейського Суду від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі", постанови Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, ухвалу господарського суду від 10.12.2020 якою затверджено звіт арбітражного керуючого Ігнатіва О.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора ВАТ "Сервіс"  на загальну суму 58 025,43 грн, вказав, що кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Боржник не здійснював господарської діяльності та у боржника відсутні активи, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, про що неодноразово зазначено ліквідатором банкрута Ігнатівим О.Л. у поданих до суду проміжних звітах, а тому оплата грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.
Крім того, з посиланням на ст.ст. 48, 64 КУзПБ, постанову Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/32824/15 суд зазначив, що оплата послуг арбітражного керуючого повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.
Разом з тим, суд першої інстанції з урахуванням всіх матеріалів справи вказав, що  арбітражним керуючим Ігнатівим О.Л. у розрахунку розміру грошової винагороди, яка підлягає стягненню з кредиторів, вірно визначено відсоткову частку кожного кредитора у загальній сумі кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Сервіс".
При цьому, суд вказав, що ухвалою господарського суду від 10.12.2020 затверджено звіт арбітражного керуючого Ігнатіва О.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора ВАТ "Сервіс"  на загальну суму 58 025,43 грн, а не на суму, визначену арбітражним керуючим Ігнатівим О.Л., а тому керуючись принципом пропорційності грошових вимог кредиторів, судом самостійно здійснено розрахунок та визначено суми коштів, які підлягають стягненню з кредиторів, визначених заявником.
Також, суд прийшов до висновку про можливість стягнення із Малинської об`єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області коштів на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого, у зв`язку із наявністю у Малинської об`єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області правонаступників, що свідчить про не припинення зобов`язань кредиторів щодо оплати грошової винагороди арбітражного керуючого та унеможливлює закриття провадження в частині вказаних вимог.
Не погодившись із постановленою ухвалою Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить cкасувати п.8 резолютивної частини ухвали Господарського суду Житомирської області від 10.12.2020 у справі №1/102"Б" щодо стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області  на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича - 24475,13 грн. Видати наказ. Прийняти нове рішення в цій частині, а саме, відмовити арбітражному керуючому Ігнатіву Олексі Любомировичу (в стягненні з Регіонального відділення Фонду державного майна  України по Житомирській області грошової винагороди в розмірі - 24475,13 грн. Судові витрати стягнути з Ігнатіва О.Л.
Вважає, що судом не досліджено розподіл витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кредитора - Регіонального відділення, правового статусу кредитора (державний орган), джерела фінансування кредитора.
Зауважує, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області є найбільшим кредитором у справі, на момент призначення Ігнатова О.Л.  ліквідатором  у боржника вже не було активів за рахунок яких можливо було погасити витрати ліквідатора. Вважає,  що погашення витрат ліквідатора за рахунок найбільшого кредитора – держави в особі регіонального відділення є неприпустимим.
Крім того, з посиланням на Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказує, що матеріали справи не містять  доказів, що підтверджують створення комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого та законом не передбачено обов`язку  кредитора - Регіонального відділення відшкодовувати за рахунок власних коштів  сплату грошової винагороди ліквідатору у випадку якщо у банкрута відсутні активи і кредитори не створили відповідний фонд.
Зауважує, що поняття «грошова винагорода» не є тотожною поняттю «заробітна плата», яка гарантована працівнику Конституцією України, Кодексом законів про працю, Законом України «Про оплату праці». 
Разом з тим, зазначає, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області з 16.06.2020 припинено, а його правонаступником визначено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.
Відзивів на апеляційну скаргу від учасників провадження у справі про банкрутство не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.
В судове засідання з`явився ліквідатор.
Решта учасників провадження у справі про банкрутство не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином.
Від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги, у зв`язку із перебуванням двох працівників станом на 02.03.2021 на лікарняному, зайнятістю одного представника, а саме перебування його на засіданні аукціонної комісії з питань приватизації (02.03.2021 об. 10 год. 30 хв.). 
В судовому засіданні ліквідатор заперечив проти відкладення.
Колегія суддів розглянувши вказане клопотання прийшла до висновку про його відхилення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема,   перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Крім того, ч. 1 ст. 202 ГПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином   повідомлених   про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст. 270 ГПК України).
За наведеного, колегія суддів зауважує, що скаржник був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, явка скаржника обов`язковою не визнавалась, жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин надано не було, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи.
Отже, враховуючи норми ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду решти учасників провадження у справі про банкрутство, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.
В судовому засіданні ліквідатор заперечив проти  доводів викладених в апеляційній скарзі просить її відхилити. При цьому, вказав, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції та просить її скасувати  і ухвалити нове рішення яким задоволити клопотання про стягнення з кредиторів грошової винагороди в повному обсязі.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржену ухвалу в межах доводів апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.
Заслухавши пояснення ліквідатора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
У провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" (далі - ВАТ "Сервіс", боржник, банкрут).
Постановою господарського суду Житомирської області від 19.06.2003 визнано банкрутом ВАТ "Сервіс"; відкрито його ліквідаційну процедуру (т. 2 а.с. 91-92).
Ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.01.2020 призначено ліквідатором ВАТ "Сервіс" арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л.
Отже, арбітражний керуючий Ігнатів О.Л. виконує обов`язки ліквідатора боржника з 30.01.2020.
17.11.2020 до суду від ліквідатора боржника Ігнатіва О.Л. надійшло клопотання про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди пропорційно сумі їх вимог у реєстрі вимог кредиторів ВАТ "Сервіс".
Обґрунтовуючи вказане клопотання, ліквідатором боржника Ігнатівим О.Л. зазначено, що, ураховуючи відсутність у боржника будь-яких активів, несплату арбітражному керуючому грошової винагороду, підлягає стягненню з кредиторів 114701,43 грн грошової винагороди, а саме: з Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" – 9806,97 грн; з Малинської об`єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби – 6801,79 грн; з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – 7077,08 грн; з Житомирського обласного центру зайнятості – 91,76 грн; з Малинського орендного підприємства "Тепломережа" – 14612,97 грн; з Державного комунального підприємства "Малинміськводоканал" – 1812,28 грн; з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області  – 48381,07 грн.
Ухвалою господарського суду Житомирської області від 24.11.2020 прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду клопотання арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди; призначено судове засідання на 10.12.2020 о 12:10 год.
Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.12.2020 у справі №1/102"Б" клопотання арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди задоволено частково, зокрема, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (10008, Житомирська область, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 20, ідентифікаційний код 13578893) на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича (77509, Івано-Франківська область, Долинський район, с. Новичка, вул. Шубинця, 29; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 24475,13 грн.
При цьому, як убачається із апеляційної скарги  Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не погоджується із вказаною ухвалою в частині стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича - 24475,13 грн грошової винагороди, просить прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити арбітражному керуючому Ігнатіву Олексі Любомировичу в стягненні з Регіонального відділення Фонду державного майна  України по Житомирській області грошової винагороди в розмірі - 24475,13 грн.
Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає ухвалу суду першої інстанції лише в оскарженій частині.
Так, згідно ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. 
Згідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Відповідно до частини 3  статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства  кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.
Тобто, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Відповідно до частини 5  статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства  кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Згідно з частинами 1, 4, 7  статті 43 Конституції України  кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Кодексом України з процедур банкрутства передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією ліквідатора, разом з тим Кодекс не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.
При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 р. про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 р. ратифіковану Україною 10.08.1956 р., Конвенції Міжнародної організації праці № 105 про скасування примусової праці 1957 р. ратифіковану Україною 05.10.2000 р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 р. тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.
Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.07.2020р. по справі №918/454/18).
Виходячи з аналізу наведених норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. (Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/32824/15)
Також суд зазначає, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Кодексу України з процедур банкрутства), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
Тобто, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.
Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17.
Як убачається із матеріалів справи, кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Боржник не здійснював господарської діяльності та у боржника відсутні активи, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, про що неодноразово зазначено ліквідатором банкрута Ігнатівим О.Л. у поданих до суду проміжних звітах.
За вказаних обставин, на переконання колегії суддів, оплата грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.
Таким чином перевіривши розрахунок розміру  грошової винагороди, здійснений судом першої інстанції, з урахуванням ухвали суду від 10.12.2020 якою затверджено звіт арбітражного керуючого Ігнатіва О.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора ВАТ "Сервіс"  на загальну суму 58 025,43 грн, та процентного співвідношення визнаних кредиторських вимог до боржника, суд апеляційної інстанції вважає його правильним та арифметично вірним, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про  стягнення із Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича - 24475,13 грн грошової винагороди.
Разом з тим, враховуючи норми ст. 42 КУзПБ, ст.ст. 104, 107, 609 ЦК України, ст. 205 ГК України, ст. 231 ГПК України, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про можливість стягнення  з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області коштів на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого, у зв`язку із наявністю у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області правонаступника, що свідчить про не припинення зобов`язань кредитора щодо оплати грошової винагороди арбітражного керуючого та унеможливлює закриття провадження в частині вказаних вимог.
За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області 24475,13 грн грошової винагороди на користь арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими   судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 10.12.2020 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування в оскарженій частині.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на ухвалу господарського суду Житомирської області (про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди) від 10.12.20 у справі №1/102"Б"   залишити без задоволення.
2. Ухвалу господарського суду Житомирської області  від 10.12.20 у справі №1/102"Б"   залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
4.  Справу № 1/102"Б"  повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "04" березня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.