ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/1586/20	Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В. 	
Провадження № 22-ц/817/330/21 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
сторін:
представника апелянта — Свиріпа-Депутат В.З.,
відповідача — ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/1586/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2020 року, ухвалене суддею Гудимою І.В., повний текст якого складено 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року з відповідача стягнуто в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 900 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказувала, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, а розмір аліментів, що визначений рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року в сумі 900 грн. щомісячно, не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки дана сума є меншою, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивач в даний час працює в ТОВ “Олишківське”, отримує заробітну плату, що свідчить про покращення його матеріального стану. 
У зв`язку з викладеним просила суд збільшити розмір стягуваних з відповідача в її користь аліментів на дитину до розміру 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивачки - адвокат Свиріпа-Депутат В.З. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач працездатний, здоровий, хронічними захворюваннями не страждає, непрацездатних осіб, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, має у власності нерухоме майно, працевлаштований. Вказані обставини свідчать про зміну майнового стану відповідача, що є підставами пред`явленого даного позову. Звертає увагу, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
У зв`язку з викладеним просить рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Свиріпа-Депутат В.З. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Відповідач проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 900 грн., однак не менше, ніж 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6,7).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів на підставі виконавчого листа №598/1534/17 від 28 листопада 2017 року, проведеним заступником начальника відділу Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на дитину - ОСОБА_5 станом на 01 вересня 2020 року становить 10879.03 грн. (а.с.10).
Як вбачається з довідки ТОВ «Олишківське» № ОЛ00-000014 від 05 листопада 2020 року, відповідач ОСОБА_1 працює у даному товаристві з 03 серпня 2020 року та займає посаду підсобний робітник. Дохід за період з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року складає 10195.20 грн. (а.с.23).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого Тернопільської університетської лікарні № 01826 від 10 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 05 лютого 2020 року проведено операцію – Тромбектомія з лівої ліктьової артерії (а.с.27).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс-13.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що у відповідача змінився матеріальний стан, оскільки останній з моменту винесення рішення про стягнення аліментів влаштувався на роботу, де отримує постійний та стабільний дохід. 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 працює у ТОВ «Олишківське» з 03 серпня 2020 року підсобним робітником. Дохід за період з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року складає 10195.20 грн.
Враховуючи, що на момент ухвалення рішенням від 17 листопада 2017 року про стягнення аліментів відповідач ніде не працював, а на даний час працевлаштований, колегія суддів вважає, що у відповідача ОСОБА_1 покращилося матеріальне становища, як у платника аліментів, що є підставою для збільшення їх розміру.
Також апеляційний суд враховує, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів дитина досягнула шкільного віку, що істотно впливає на збільшення обсягу витрат для необхідності повноцінного забезпечення її потреб.
У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2395 гривень.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково, збільшивши розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1300 грн., однак, не менше, ніж 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційний суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини і не призведе до порушення прав відповідача.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду і ухвалення нового, яким позовну заяву слід задоволити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 900 грн. до 1300 грн., однак, не менше, ніж 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, апеційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2102.00 грн. (840.80 за розгляд судом першої інстанції +1261.20 грн. за розгляд судом апеляційної інстанції).
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задоволити частково.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2020 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини — задоволити частково.
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року на утримання дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 900 грн. до 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копiйок, але не менше, ніж 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2102 (двi тисячi сто двi) гривнi 00 копiйок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 02 березня 2021 року.

Головуючий 
Судді