ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17162/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0001921306, № 0001931306, №0001941306 від 23.12.2016.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, а відтак підлягають скасуванню, оскільки позивач у 2015 році отримала дохід, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, а відтак не підлягав зазначенню в річній податковій декларації.
Відповідач у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування таких рішень та задоволення позовних вимог.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Відповідач не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, при цьому вказує на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено отримання позивачем доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання, тому оскаржувані рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.
Крім того, відповідачем подано клопотання, в якому просить замінити ГУ ДФС у м. Києві правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано ГУ ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до ГУ ДПС у м. Києві.
Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача ГУ ДПС у м. Києві її правонаступником ГУ ДПС у м. Києві та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для ГУ ДПС у м. Києві в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для ГУ ДФС у м. Києві.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.10.2016 № 579 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» за результатом якої складено акт від 08.11.2016 № 3677/26-55-13-06-3255613425 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015».
Так, у висновках вищезазначеного акта перевірки зазначено, зокрема, про порушення позивачем вимог:
-          п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;
-          п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 58  780,77 грн;
-          п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України, за результатами перевірки нараховано військовий збір у сумі 17  634,23 грн.
На підставі вищезазначених висновків ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 29.12.2016 винесено податкові повідомлення рішення:
-          № 0001941306, яким за порушення п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України та на підставі п.п 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 і відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 22  042,79 грн (за податковим зобов`язанням 17  634,23 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 4408,56 грн);
-          № 0001931306, яким за порушення п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179  ПК України на підставі п.п 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн;
-          № 0001921306, яким за порушення п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, та на підставі п.п 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 і відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 73  475,96 грн (за податковим зобов`язанням 58  780,77 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 14  695,19 грн).
Позивач вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві протиправними звернулась до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що норми чинного законодавства вказують на виконання позивачем обов`язку подання декларації, оскільки вона не повинна нею подаватися, тому нарахування позивачу штрафної санкції за неподання декларації, нарахування грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є протиправним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов`язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.
Згідно з пунктом 1.1 статті 1 ПК України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.
Податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу (пункт 6.1 статті 6 ПК України).
Відповідно до пункту 164.2.10 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Згідно з підпунктом 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
При цьому у відповідності до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 зазначеного Кодексу.
Згідно пункту 167.2 статті 167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.
Пунктом 174.3 статті 174 ПК України встановлено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.
Відповідно до пункту 174.4 статті 174 ПК України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.
Згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
За змістом пункту 174.6 статті 174 ПК України кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.
Відповідно до пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
При цьому, пп.1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України визначено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Ставка збору становить 1,5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.
Підпунктами 1.4-1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (пп.1.4).
Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (пп.1.7).
Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2015 між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) укладено договір дарування автостоянки за умовами якого дарувальник подарувала, а обдаровувана прийняла у дар належну на праві приватної власності автостоянку № 23 критої автостоянки на 2 поверсі секції «В» у будинку під АДРЕСА_1 . За умовами пункту 3 договору, сторони оцінюють цей дар у 106358,00 грн.
Також, 03.11.2015 між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (дарувальники) з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (обдаровувані) з іншої укладено договір дарування квартири за умовами якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подарували, а ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли у дар у рівних частках кожний, належну дарувальникам на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 . За умовами пункту 3 договору, сторони оцінюють цей дар у  2138515,00 грн.
Разом із тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим повторно від 07.06.2019 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.10.2009 (а.с.12,13).
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є членами сім`ї позивача першого ступеня споріднення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в цьому випадку дохід позивача у вигляді вартості подарованого їй майна підлягає оподаткуванню за нульовою ставкою.
Крім того, апелянтом факт споріднення позивача як обдарованої та її батьків як дарувальників не спростовано.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності винесених відповідачем податкових повідомлень-рішень № 0001921306, № 0001931306, №0001941306 від 23.12.2016, які підлягають скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 17.02.2021.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна