31.03.21
22-ц/812/641/21
Справа номер 483/1878/17 Головуючий суду першої інстанції – Рак Л. М.
Провадження номер 22-ц/812/641/21 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
за участі представника позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка подана через їх представника ОСОБА_5 , на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року, ухвалене о 15 год 17 хв під головуванням судді Рак Л. М. в приміщенні суду в м.Очаків Миколаївської області, повний текст якого складено 28 січня 2021 року, за позовом акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, 

У С Т А Н О В И В:

06 листопада 2017 року публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсиббанк», (далі – АТ «Укрсиббанк» або Банк) подало вищезазначений позов до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який обґрунтовувало наступним.
16 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту №113307630000, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 15 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних, а у випадку його несвоєчасного повернення – неустойки.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_7 умов кредитного договору 16 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, за умовами якого Банку передано в іпотеку одноповерховий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером 4825180701:03:034:0001, що розташовані по АДРЕСА_1 . 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2011 року з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь АТ «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 19.01.2010 в сумі 16 102,86 доларів США.
Вказана заборгованість погашена не була.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 12 червня 2017 року закінчено виконавче провадження.
У зв`язку з тим, що заборгованість за вищезазначеним кредитним договором не погашена та її сума станом на 01 листопада 2017 року становить по кредиту та процентах – 31 803,30 дол. США та по пені 86 673,82 грн, позивач вважав, що є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення вказаної заборгованості спадкоємцями ОСОБА_7 .
Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером 4825180701:03:034:0001 та розташований на ній житловий будинок по АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі заборгованості по кредиту, що становить 14 759,93 доларів США, заборгованості по процентам станом на 19.05.2017, що становить 17 043,37 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01 листопада 2016 року по 19 травня 2017 року в сумі 20 994,29 грн, пені несвоєчасне погашення процентів за період з 01 листопада 2016 року по 19 травня 2017 року в сумі 65 679,53 грн, а також судових витрат в сумі 14 114,62 грн, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною продажу, що буде визначена під час проведення оцінки нерухомості суб`єктом оціночної діяльності.
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року провадження у справі було відкрито щодо ОСОБА_6 . У відкритті провадження щодо ОСОБА_4 (батька іпотекодавця) було відмовлено у зв`язку з його смертю, яка сталася 01 червня 2011 року (т.1 а.с.57).
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2020 року замінено неналежного відповідача  ОСОБА_6  на належних відповідачів ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_4 , які є неповнолітніми дітьми іпотекодавця і прийняли спадщину після його смерті.  ОСОБА_6  залучено до участі у справі як законного представника неповнолітніх. Очаківську районну державну адміністрацію Миколаївської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.2 а.с.189-190). 
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачі через свого представника вказували, що по-перше, звернення стягнення на предмет іпотеки способом, не передбаченим договором, є неприпустимим, по-друге, нарахування Банком заборгованості після первісного рішення суду від 17.11.2011 року є незаконним, по-третє, при укладанні договору іпотеки не було отримано згоди органу опіки та піклування, по-четверте, до вказаних правовідносин повинні бути застосовані положення про мораторій, оскільки зазначене житло є єдиним для проживання відповідачів.
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року позов Банку задоволено у повному обсязі.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року, що був укладений між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , а саме на одноповерховий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером 4825180701:03:034:0001, що розташовані по АДРЕСА_1 , та прийняті у спадщину  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_4 , від імені яких діє законний представник  ОСОБА_6 ,  для погашення за рахунок коштів, одержаних від продажу, заборгованості ОСОБА_7 за договором про надання споживчого кредиту №11330763000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 16 квітня 2008 року в сумі 31 803,30 доларів США, що становить заборгованість за кредитом та процентами, 86 673,82 грн, що становить заборгованість за пенею та 14 114,62 грн судових витрат, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною продажу, що буде визначена під час проведення оцінки нерухомості суб`єктом оціночної діяльності.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги Банку підтверджені належними доказами, а заперечення відповідачів спростовуються обставинами справи та положеннями законодавства.
Не погодившись з рішенням суду, відповідачі через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірну оцінку судом наявних у матеріалах справи доказів та як наслідок порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначав, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 укладено договір про надання споживчого кредиту №11330763000, за умовами якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 15 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних строком до 14 квітня 2023 року. Ануїтетний платіж – 185 доларів США (т.1 а.с.19-27).
З метою забезпечення виконання ОСОБА_7 умов кредитного договору 16 квітня 2008 року між ним та Банком укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку Банку передано одноповерховий житловий будинок (загальна площа 96,00 кв. м, житлова площа 71,10 кв.м) з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером 4825180701:03:034:0001, що розташовані по АДРЕСА_1 , право власності на яке виникне у іпотекодавця після укладання цього договору, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.04.2008 (т.1 а.с.28-29).
За умовами договору Банк має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення ОСОБА_7 будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечені іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», з інших підстав, передбачених законодавством України. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з заявою-анкетою позичальника від 05.03.2008 він перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , діти відсутні (т.3 а.с.86-87).
Відповідно до його заяви від 16 квітня 2008 р., ОСОБА_7 у законному або фактичному шлюбі не перебуває, житловий будинок, який є предметом іпотеки, придбав за гроші, які є його особистою власністю (т.3 а.с.85). 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2011 року з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у солідарному порядку на користь Банку стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року №11330763000 станом на 19 січня 2010 року в сумі 16 102,86 доларів США, що еквівалентно 128 842,14 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 14 759,93 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 1218,48 доларів США, пені у сумі 124,45 доларів США. Також стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку судовий збір в сумі 1288,42 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 120 грн (т.1 а.с.30-31).
14 березня 2012 року на підставі вищезазначеного рішення суду Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2-16/11.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (т.1 а.с.76).
Постановою головного державного виконавця Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області від 12.06.2017 закрито виконавче провадження №46107457 з виконання вищевказаного виконавчого листа у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_7 (т.1 а.с.33-34).
Згідно з оригіналом виконавчого листа ОСОБА_7 здійснив частково погашення заборгованості за кредитом на суму 168,22 доларів США.
31 серпня 2017 року Банк направив на адресу ОСОБА_6 , а також Першої та Другої Очаківських державних нотаріальних контор Миколаївської області вимогу про повернення заборгованості за кредитом та процентами в сумі 31 784,90 доларів США, а також пені в сумі 113 371,41 грн. за несвоєчасне повернення кредиту та процентів (т.1 а.с.38-39).
ОСОБА_6 отримала вказану вимогу 09.09.2017 (т.1 а.с.40).
Згідно з довідкою-розрахунком Банку на 01.11.2017 за ОСОБА_7 рахується заборгованість за кредитом у сумі 14 759,93 доларів США, заборгованість за процентами станом на 19.05.2017 у сумі 17 043,37 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01 листопада 2016 року по 19 травня 2017 року в сумі 20 994,29 грн, пені несвоєчасне погашення процентів за період з 01 листопада 2016 року по 19 травня 2017 року в сумі 65 679,53 грн (т.1 а.с.43-50). 
За відомостями Спадкового реєстру станом на 01 лютого 2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася (т.1 а.с.104).
Згідно з свідоцтвами про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.109, 110, 112).
Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання від 10.06.2019 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 з 25 жовтня 2018 року (т.3 а.с.35, 41).
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.10.2020 свідчить, що відповідачі та їх законний представник ОСОБА_6 не мають у власності нерухомого майна (т.3 а.с.116-120).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені  ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.  Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц).
Згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу, які передбачають право на відмову від прийняття спадщини.
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи – іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. №1304-VII, не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі – нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами – резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.
Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки є таким, що відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Однак, судом не було враховано у повній мірі правові позиції Верховного Суду щодо нарахування процентів та неустойки після дострокового стягнення заборгованості, законодавство України щодо застосування мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, та вимоги ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду підлягає зміні. 
Судом першої інстанції правильно визначено, що оскільки боржник та майновий поручитель ОСОБА_7 за життя не погасив кредитні зобов`язання, то наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, який отримали у спадщину його неповнолітні діти. Проте, у рішенні суду має бути зазначено, що вимоги кредитора підлягають задоволенню у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Заявлені Банком вимоги про наявність заборгованості станом на день смерті позичальника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у 2010 році кредитор скористався правом дострокової вимоги до позичальника та поручителів і стягнув заборгованість за кредитом. Отже, нарахування відсотків та неустойки припинилося. 
За такого, заборгованість позичальника становить 15 934,64 доларів США, оскільки з оригіналу виконавчого листа вбачається, що ОСОБА_7 здійснив погашення заборгованості на суму 168,22 доларів США. Саме ця сума підлягає зазначенню у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Оскільки з досліджених доказів вбачається, що будинок по                               АДРЕСА_1  має площу менше 250 кв. м та є єдиним житлом відповідачів, то наявні підстави для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відстрочення виконання судового рішення в частині звернення стягнення на нерухоме житлове майно на час дії вказаного Закону. Застосування норм вказаного Закону щодо земельної ділянки не передбачено.
Щодо посилання відповідачів на відсутність у договорі іпотеки способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, колегія суддів зауважує наступне.
Як в Законі України «Про іпотеку», так і у договорі іпотеки вказано, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (ст.39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).
Отже, звернення позивача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі рішення суду відповідає вимогам договору іпотеки та нормам Закону України «Про іпотеку».
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що подана відповідачами апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Оскільки рішення суду першої інстанції змінено, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати позивачу судовий збір за подання позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог, який складає 46%. Вказана сума судового збору становить 6494,73 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є неповнолітніми, то відшкодування їх частки судового збору у сумі 4328,48 грн повинно бути здійснено їх законним представником ОСОБА_6 . 
Частка судового збору у сумі 2164,24 грн, яка мала бути стягнута  з ОСОБА_2 , підлягає компенсації позивачу за рахунок держави, бо вона є особою з інвалідністю, а отже звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана через їх представника ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року змінити.
Позов акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №113307630000 від 16 квітня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , яка становить 15 934,64 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки – одноповерховий житловий будинок (загальна площа 96,00 кв. м, житлова площа 71,10 кв.м) з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером 4825180701:03:034:0001, що розташовані по АДРЕСА_1 , прийнятий у спадщину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в межах вартості предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.
Відстрочити виконання судового рішення в частині звернення стягнення на нерухоме житлове майно на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VІІ.
Стягнути з ОСОБА_6 як законного представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 4328,48 грн.
Компенсувати за рахунок держави акціонерному товариству «Укрсиббанк» понесені ним у суді першої інстанції судові витрати у сумі 2164,24 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий         О. В. Локтіонова

Судді         С. Ю. Колосовський
       
О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 31 березня 2021 року.