КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач - Кулікова С.В
№ 22-ц/824/1030/2021
 
                                       П О С Т А Н О В А
 
                               І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                           Справа № 2-2106/12
 
10 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кулікової С.В.
суддів                     - Желепи О.В.
                                 - Олійника В.І.
при секретарі          - Климчук Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шевченко Т.М., за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони її правонаступником, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернувся до суду із заявою про заміну сторони, в якій просить замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у виконавчому листі № 2/2601/12, виданому Голосіївським районним судом м. Києва 07 лютого 2012 року.
В обґрунтування вимог заяви зазначає, що 20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2291/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за реєстровим № 851, відповідного до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуває право вимоги до позичальників, застоводавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах вказаних у додатку № 2 до цього договору, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника, по поверненню заборгованості за Кредитним договором №1886/ФКВ-07 від 01.11.2007 року та за Іпотечним договором № 1886/Zфквіп-07 від 01.11.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим номером № 5544. Відповідно до умов договору № 2291/К про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» сплатило ПАТ «Дельта-Банк» ціну , визначену у п. 4 цього договору, що підтверджується платіжним дорученням № 41 від 20 липня 2020 року.
В результаті укладання Договору, кредитором/іпотекодержателем у зобов`язанні, що було предметом розгляду у даній справі, стало ТОВ «ФК Інвест-Кредо», яке згідно з умовами Договору набуло право вимагати замість Банку належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права.
Заявник вказував на те, що рішення не виконано, заборгованість перед кредитором не погашено.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони її правонаступником в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі 2-2106/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо».
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Боржник вважає, що оскільки провадження в даній справі завершено винесенням судового рішення та видачею виконавчого листа, суд першої інстанції не мав правових підстав для заміни сторони у справі в порядку ст.. 55 ЦПК України, та не урахував, що на цій стадії можлива заміна або сторони виконавчого провадження або стягувача чи боржника у виконавчому листі в порядку ст. 442 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Нікітіна Т.С. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав 10 лютого 2021 року через прийом громадян клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що 10 лютого 2021 року з офіційного веб-сайту Київського апеляційного суду стало відомо про судове засідання у даній справі, проте станом на 10 лютого 2021 року стягувачем не було отримано копії апеляційної скарги і доданих до неї матеріалів. Враховуючи, що стягувач був повідомлений про розгляд справи, а апеляційна скарга з доданими до неї матеріалами надсилалася на електронну адресу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи, за відсутності представника стягувача.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 грудня 2012 року, задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та  стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 2 162 608 (два мільйони сто шістдесят дві тисячі шістсот вісім) грн. 61 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 1 700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
07 лютого 2013 року на підставі рішення суду видано виконавчий лист № 2-1206/12.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року видано дублікат виконавчого листа № 2-1206/12 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 2 162 608 грн. 61 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
Поновлено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 2 162 608 грн. 61 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 1 700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2291/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за реєстровим № 851, відповідного до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуває право вимоги до позичальників, застоводавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах вказаних у додатку № 2 до цього договору, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника, по поверненню заборгованості за Кредитним договором №1886/ФКВ-07 від 01.11.2007 року та за Іпотечним договором № 1886/Zфквіп-07 від 01.11.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим номером № 5544. 
Задовольняючи заяву про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»  є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.
Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Згідно ч.ч.1,5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Після заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, в тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 року, провадження № 61-12076св18 (№6-1355/10).
Отже, підставою для заміни сторони у справі та стягувача у виконавчому провадженні, тобто, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, і право бути стороною   у справі та стягувачем у виконавчому листі.
Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони у справі та стягувача у виконавчому листі відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження».
До того ж, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у справі та виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2291/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за реєстровим № 851, відповідного до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуває право вимоги до позичальників, застоводавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах вказаних у додатку № 2 до цього договору, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника, по поверненню заборгованості за Кредитним договором №1886/ФКВ-07 від 01.11.2007 року та за Іпотечним договором № 1886/Zфквіп-07 від 01.11.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим номером № 5544. 
Вказаний договір про відступлення  прав вимоги є чинним та не визнаний в судовому порядку недійсним.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони стягувача, оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони у справі та стягувача у виконавчому листі відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» й без заміни сторони у справі та стягувача у виконавчому листі правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав правових підстав для заміни сторони у справі в порядку ст.. 55 ЦПК України, та не урахував, що на цій стадії можлива заміна або сторони виконавчого провадження або стягувача чи боржника у виконавчому листі в порядку ст. 442 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, про наявність правових підстав для задоволення заяви.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  приходить до висновку, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
          Повний текст постанови  складено  15 лютого 2021 року.
 
          Головуючий:                                          Судді: