ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року	Львів	Справа № 140/12076/20 пров. № А/857/14868/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                      Гуляка В.В.,
                                                                                      Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                    Хітрень О.Ю.,
представника позивача                                               Карпюк Л.В.,
представника відповідача                                           Ковальчук О.В.,
представника третьої особи                                        Безсмертного О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року (прийняте у місті Луцьку суддею Ксензюком А.Я.; складене у повному обсязі 15 жовтня 2020 року) в адміністративній справі № 140/12076/20 за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Новодвірська сільська рада Турійського району Волинської області, до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі – ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою № 3-4654/15-20-СГ від 18 травня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказаний наказ є протиправним, оскільки відповідач без погодження з Новодвірською сільською радою Турійського району Волинської області (далі - Новодвірська сільська рада) розпорядився земельною ділянкою - надав ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер 0725583400:05:001:0010, що знаходиться в межах населеного пункту села Поляна Новодвірської сільської ради, чим порушив право Новодвірської сільської ради на розпорядження землею комунальної форми власності та перевищив надані йому повноваження. Порушення своїх прав вбачає у тому, що він бажає отримати вказану земельну ділянку у власність, у зв`язку з чим Новодвірська сільська рада надала йому дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржили ГУ Держгеокадастру у Волинській області та ОСОБА_1 .
ГУ Держгеокадастру у Волинській області вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим; прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому спростував доводи апелянта про те, суд розглянув справу за її відсутності. Також, знаючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 0725583400:05:001:0010 є спірною, та факт розпорядження цією земельною ділянкою відповідачем оспорюється в суді, ОСОБА_1 07.10.2020 зареєструвала право власності на вищезазначену земельну ділянку за собою. Вважає безпідставними покликання апелянта на те, що суд неповністю дослідив обставини справи, що свідчить про прихильність суду першої інстанції до позиції позивача. Тому просив у задоволенні вказаної апеляційної скарги відмовити повністю.
Також ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Волинській області, у якому покликається на те, що сільська рада не погодила надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою громадянці ОСОБА_1 , посилаючись на те, що спірна земельна ділянка знаходиться в резерві для учасників АТО, про що повідомила відповідача електронним листом. Крім того, в суді було надано докази, із яких чітко видно, що частина спірної земельної ділянки розташована в межах населеного пункту Новодвірської сільської ради, є в підпорядкуванні останньої та належить до земель комунальної форми власності. Паралельно, задля захисту свого законного права ним подано до Турійського районного суду Волинської області позов щодо скасування права власності на спірну земельну ділянку та скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки. Тому просив в задоволенні апеляційних вимог ГУ Держгеокадастру у Волинській області відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача та третьої особи, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Ухвалою суду першої інстанції від 25 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Судом встановлено, що рішенням Новодвірської сільської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення к власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва в селі Поляна.
При зверненні до геодезичної організації, щодо розроблення проєкту землеустрою позивачу стало відомо, що вищезазначеній земельній ділянці вже присвоєно кадастровий номер, тобто проект землеустрою на земельну ділянку вже виготовлений, а земельна ділянка є сформованою в Державному земельному кадастрі (далі - ДЗК).
Такий проєкт виготовлено на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 3-4654/15-20-СГ від 18 травня 2020 року «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою», яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованої за межами населених пунктів Новодвірської сільської ради, орієнтовною площею 0,12 га, за цільовим призначенням – для індивідуального садівництва.

Вважаючи, що відповідач протиправно видав наказ на надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту, та розпорядником якої є Новодвірська сільська рада, ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до суду.

У ході судового розгляду також було встановлено те, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території Новодвірської сільської ради, додавши викопіювання з кадастрової карти, копію паспорта, ІПН та довідки про реєстрацію місця проживання особи.

ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 06.05.2020 № 18-3-0.32-3057/2-20 направляло запит до голови Новодвірської сільської ради про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території Новодвірської сільської ради, а саме: просило перевірити бажане місце розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації розробленій на місцевому рівні, якими обґрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови територій населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади, а також висловити у найкоротший термін, з дня отримання запиту, позицію щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.
На вказаний запит Новодвірська сільська рада листом від 13.05.2020 повідомила ГУ Держгеокадастру у Волинській області, що відповідно до пункту 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» це питання буде розглянуто на засіданні чергової сесії.

Проте, 18.05.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області видано наказ № 3-4654/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким надало ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованої за межами населених пунктів Новодвірської сільської ради, орієнтовною площею 0,12 га, за цільовим призначенням – для індивідуального садівництва.
Відповідно до витягу з ДЗК, на підставі розробленого проєкту землеустрою сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 0725583400:05:001:0010.

Новодвірська сільська рада не погодила ГУ Держгеокадастру у Волинській області надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Новодвірської сільської ради ОСОБА_1 , орієнтованою площею 0,12 га згідно графічних матеріалів.
Із каталогу координат фрагменту меж населених пунктів села Поляна Турійського району, виданого Волинською регіональною філією Центру ДЗК м. Києва, видно, що частина земельної ділянки, дозвіл на розроблення проєкту землеустрою якої надано спірним наказом, розташована в межах населеного пункту Новодвірської сільської ради.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області, видаючи наказ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» № 3-4654/15-20-СГ від 18.05.2020, діяло не в межах наданих йому повноважень, при тому, що воно не довело правомірність прийняття зазначеного наказу.

У ході апеляційного розгляду справи встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 06.10.2020 було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 
Надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер 0725583400:05:001:0010) в тому числі сіножаті площею 0,12 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для індивідуального садівництва, розташовану за межами населених пунктів Новодвірської сільської ради, без зміни цільового призначення.
Вказано, що право власності на вказану земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227759679 від 12.10.2020 видно, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано на підставі зазначеного вище наказу за ОСОБА_1 07.10.2020.
Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54533294 від 12.10.2020, ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської обл.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла таких висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

При цьому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній норм термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ колегія суддів виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено матеріалами справи,   ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 18.05.2020 № 3-4654/15-20-СГ, яким третій особі - ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованої за межами населених пунктів Новодвірської сільської ради, орієнтовною площею 0,12 га, за цільовим призначенням – для індивідуального садівництва, а ця ділянка частково/повністю співпадає із земельною ділянкою, щодо якої рішенням Новодвірської сільської ради йому надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення к власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва в селі Поляна.

Надалі наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 06.10.2020 було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 
Надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер 0725583400:05:001:0010) в тому числі сіножаті площею 0,12 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для індивідуального садівництва, розташовану за межами населених пунктів Новодвірської сільської ради, без зміни цільового призначення.
А 07.10.2020 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54533294 від 12.10.2020, ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської обл.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, застосовується одноразово та вичерпав свою дію після його реалізації.

Позивач, захищаючи своє право на отримання земельної ділянки у власність, фактично оскаржує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, передану їй на підставі зазначених вище рішень.
Відтак, подальше оспорювання правомірності набуття третьою особою права власності на спірну земельну ділянку має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, регулюється нормами цивільного права; цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватних інтересів.

За правилами абзацу першого статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного інтересу позивача.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 363/2449/14-а, від 18 квітня 2018 року у справі № 369/13240/14-а та від 13 червня 2018 року у справі № 554/4857/16-а.

Згідно вимог пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 319 КАС України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до частини третьої цієї ж статті у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Статтею 239 КАС України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Оскільки у справі, що розглядається, суд першої інстанції помилково розглянув справу за правилами адміністративного судочинства, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. 
Також суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства та право на подачу заяви відповідно до статті 239 КАС України протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 238, 239, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 140/12076/20 скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Новодвірська сільська рада Турійського району Волинської області, до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою - закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Постанова складена у повному обсязі 18 березня 2021 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду