Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/36/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л. 
Категорія - 44-3 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року. м. Кропивницький        головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , водій ПП «Укравтоінвест»
визнано винним за ст.44-3 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 13.10.2020 року о 08 год. 05 хв. по вул. Академіка Тамма, 4в у м. Кропивницькому, виконуючи на транспортному засобі «БАЗ 2215», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулярне пасажирське перевезення на міському автобусному маршруті №8 у режимі маршрутного таксі у кількості 21 пасажирів, яка одночасно перевищувала кількість місць для сидіння, визначених у реєстраційних документах (15 чоловік з водієм, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу), чим порушив підпункт 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року прийнятої відповідно до вимог ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП. В обґрунтування постанови зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення;відеозаписом події.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції,  провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що дійсно він працює водієм маршрутного таксі №8. Відповідні пасажирські перевезення у м. Кропивницький здійснюють офіційні перевізники, з якими у Міської ради міста Кропивницького укладено відповідні договори. Даний маршрут № 8 належить ПП «Укравтоінвест», а він перебуває з даною юридичною особою у трудових відносинах. При цьому, статтею 44-3 КпАП України передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм як з боку громадян, так і з боку посадових осіб. Перед його виїздом на маршрут 13.10.2020 роботодавцем йому не було доведено до відома положення Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 і зокрема підпункту 4 пункту 2 даної постанови, про те що він повинен перевозити пасажирів в кількості 21 особи, а не як передбачено технічними характеристиками транспортного засобу. тог, відповідно до вимог ст.22КУпАП, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. В даному випадку така можливість у судді об`єктивно існувала, оскільки від його дій не настало жодних негативних наслідків. Більш того, жодних негативних наслідків для здоров`я громадян і не могло настати, оскільки, усі пасажири в салоні керованого маршрутного таксі були у масках, а тому не могли наражати на небезпеку один одного. Він не збирався перевозити більше дозволеної кількості пасажирів, умислу у нього такого не було.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
ОСОБА_1 не був присутній під час винесення постанови по справі в суді першої інстанції, тому десятиденний строк на оскарження постанови, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання її копії, тобто з 17.12.2020 року. Суд вважає за необхідне прийняти подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 13.10.2020 (а.с.1), відеозаписом подій, на якому зафіксовано факт перевезення пасажирів в кількості, що перевищує дозволену ( а.с.2).
Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно із положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно підпункту 2 п.11 Постанови №641«Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «БАЗ 2215», державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , кількість сидячих місць з місцем водія становить 15 осіб, тобто відповідно до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України транспортним засобом «БАЗ 2215» можливе перевезення лише 15 осіб, враховуючи водія (а.с.20).
Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_1 порушив встановлені п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.
Факт порушення правил щодо карантину людей не заперечується і самим апеллянтом в апеляційній інстанції. При цьому ОСОБА_1 просив у зв`язку з малозначність вчиненого адміністративного правопорушення закрити провадження, оскільки від його дій не настало жодних негативних наслідків.
Водночас, доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за вищевказаних обставин є обгрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки дані протоколу про адміністративне правопорушення поза розумним сумнівом підтверджуються даними відеозапису події, долученого поліцейськими до матеріалів справи, про виявлення в автобусі під керуванням ОСОБА_1 стоячих пасажирів у масках. 
Крім того, в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 , де останній визнав свою вину та зобов`язався більше не порушувати закон.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому, що не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, а працює водієм по найму, з огляду на таке.
Диспозиціяст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Підпунктом 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, передбачено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що саме водій відповідає за кількість пасажирів, відповідно до технічної характеристики транспортного засобу.
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю - є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.
Твердження апелянта про те, що немає підстав вважати його як громадянина суб`єктом правопорушення, передбаченого підпункту 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, на який посилається суддя в оскаржуваній постанові, є необґрунтованими, заважаючи на наступне.
Перевіркою матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що суд у постанові від 08.12.2020 послався лише на п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, а саме 13.10.2020, так як відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в графі «склад адміністративного правопорушення» вказано, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не виконав вимог п.п.2 п.11 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року.
Положеннями ст.ст.23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, особу правопорушника, ступінь його вини, зокрема те, що він піддав ризику зараження пасажирів цією хворобою, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції ст. 44-3 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:        
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2020. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2020 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко