ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3623/20                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                                 м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Ганечко О.М., Собківа Я.М., 
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у відмові зарахувати до спеціального педагогічного стажа (вислуги років), відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», часу проходження строкової військової служби та зобов`язати зарахувати відповідний час, а також визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення  та зобов`язати призначити і виплатити таку допомогу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач безпідставно відмовився зарахувати до спеціального страхового стажа період проходження військової служби, оскільки призов відбувся після працевлаштування на посаду вчителя. Саме безпідставне неврахування такого періода і зумовило протиправну відмову призначити і виплатити грошову допомогу. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункта «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», часу проходження строкової військової служби в період з 31 жовтня 1983 року по 09 червня 1985 року. Визнано протиправною відмову у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункта 7-1 Розділп ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пунктв 7-1 Розділа ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажа роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункта «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», час проходження строкової військової служби в період з 31 жовтня 1983 року по 09 червня 1985 року.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом безпідставно зараховано до спеціального стажа роботи період служби в армії, оскільки зарахування такого періода не передбачено положеннями постанови Кабінета Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком. 
Зарахований територіальним органом Пенсійного фонду України загальний трудовий стаж позивача становить 41 рік 11 місяців 23 дні. При цьому, спеціальний (педагогічний) стаж складає 34 роки 7 місяців 13 днів.
Відповідно до трудової книжки, позивач з 15 серпня 1983 року по 29 жовтня 1983 року займав посаду вчителя географії Носівської середньої школи №1 (звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії), а з 05 серпня 1985 року по теперішній час - працює вчителем географії Носівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 Носівської міської ради Чернігівської області.
З 12 листопада 2019 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12 березня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про виплату йому грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділа ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 24 квітня 2020 року відповідач у виплаті вказаної допомоги відмовив, оскільки у позивача недостатньо необхідного страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Ураховуючи наведене, 26 травня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою, у якій просив зарахувати період служби в армії до педагогічного стажу та виплатити грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділа ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 06 липня 2020 року відповідач у задоволенні вказаної заяви відмовив та зазначив, що затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 Переліком не передбачено зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження військової служби.
Уважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді вчителя географії, яка відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 «Про пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства» давала право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, і був звільнений з даної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, а тому період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажа роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду. 
Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункта «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7-1 розділа ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункта 7-1 розділа ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункта 2 цього Порядка до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункта «е» і «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909).
Пунктом 5 Порядка №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункта «е» - «ж» статті 55 Закону України № 1058-IV, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналіза наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажа роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Тобто, за змістом наведеної норми вбачається, що до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зараховується час проходження строкової військової служби за умови, якщо на момент призову на строкову військову службу особа: 1) навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі; 2) працювала за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі №576/2217/15-а
Як установлено місцевим судом та проти чого не заперечують сторони у справі, позивач на момент призову його на строкову військову службу працював на посаді вчителя географії Носівської середньої шкоди №1, на якій продовжив працювати після повернення зі служби в армії.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для зарахування періода проходження строкової військової служби до спеціального страхового стажа позивача. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 242-244, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.М. Ганечко

                                                                                          Я.М. Собків