Додаткова постанова
Іменем України

04 лютого 2021 року 
Київ
справа №520/5506/19
адміністративне провадження №К/9901/26744/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Чиркіна С.М.,
суддів:                Бевзенка В.М., Стародуба О.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №520/5506/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
31.05.2019 ОСОБА_1 (далі – позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невключенні в довідку від 14.03.2018 № ФХ111566 відомостей про додаткові види грошового забезпечення та невиготовленні, а також ненаправленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі статей 43, 8, 10 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон №2262-ХІІ) за формою, передбаченою Додатком №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, протиправною; 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з повною інформацією, за формою передбаченою Додатком №2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 на підставі статей 43, 8, 10 та 63 Закону України №2262-ХІІ з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, на підставі пункту 5, підпункту 1 постанови КМУ від 30.08.2017 №704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15% від посадового окладу), премії (у розмірі 10% посадового окладу, на підставі пункту 5, підпункту 2 постанови КМУ від 30.08.2017 №704), надбавки за наукову ступень кандидата наук (5% посадового окладу).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2019, відмовлено у задоволені позову.
Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі №520/5506/19 – скасовано частково.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.
В решті позову – відмовлено.
04.01.2021 на адресу Верховного Суду від позивача надійшла заява, у якій він просить ухвалити додаткову постанову у справі №520/5506/19, якою вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема витрат зі сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2021 заява про ухвалення додаткового судового рішення призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.
За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ухвалюючи постанову від 16.12.2020 про часткове задоволення позовних вимог, Верховний Суд не вирішив питання про судові витрати.
Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями позивачем сплачено за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою судовий збір у розмірі            768, 40 грн (квитанція від 30.05.2019 № 74579; а.с. 4), за подачу апеляційної скарги – 1152, 60 грн (квитанція від 08.08.2019 № 10638; а.с. 47), касаційної скарги –            1536, 80 грн (квитанція від 18.09.2019 №90715; а.с. 105).
При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії). 
За наслідками розгляду справи Верховним Судом заявлену вимогу задоволено, з частковою відмовою у правовідносинах, що мали місце до 05.03.2019.
Таким чином, Верховний Суд вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір виходячи з кількості, а не розміру задоволених/не задоволених позовних вимог. 
Отже, всі судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у розмірі 768, 40 грн сплачений за подання позовної заяви; 1152, 60 грн – за подання апеляційної скарги; 1536, 80 грн – за подання касаційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі наведеного, керуючись статтями 139, 252, 356, КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі               № 520/5506/19 задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову до постанови Верховного Суду від 16.12.2020 у справі            № 520/5506/19, якою присудити відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору:
при зверненні до суду першої інстанції з позовною заявою - у розмірі 768, 40 грн згідно із квитанцією від 30.05.2019 № 74579; 
за подачу апеляційної скарги – 1152, 60 грн згідно із квитанцією від 08.08.2019 №10638;
касаційної скарги – 1536, 80 грн згідно із квитанцією від 18.09.2019 № 90715.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді Верховного Суду:                                                               С.М. Чиркін
                                                                                                         В.М. Бевзенко
                                                                                                         О.П. Стародуб