Ухвала
іменем України
 
19 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/3175/16
провадження № 51-6023ск20
 
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня
2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Встановлені обставини
11 грудня 2020 року до Верховного Суду звернулася заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 із касаційною скаргою на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Оскільки ця касаційна скарга не відповідала ряду вимог, встановлених у ст. 427 КПК, ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду
від 24 грудня 2020 року її було залишено без руху і встановлено прокурору ОСОБА_7 10 денний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення  поштового відправлення за трек-номером 0104340900723, зазначена ухвала Верховного Суду від 24 грудня
2020 року отримана Київською міською прокуратурою 31 грудня 2020 року. 
14 січня 2021 року заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 4 ст. 36 КПК право на подання касаційної скарги мають незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники. Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від касаційної скарги, внесеною ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.
Тобто, виходячи з положень наведених норм процесуального закону, право на подачу касаційної скарги її відклик, зміну чи доповнення зі сторони обвинувачення має прокурор, який був учасником судового провадження, а також службові особи органів прокуратури вищого рівня.
Такий же висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20 червня 2018 року у справі № 303/3779/16-к.
У відповідності з наведеними положеннями кримінального процесуального закону, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 не є прокурором вищого рівня стосовно заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , а тому він не наділений правом відмовлятися, змінювати чи доповнювати касаційну скаргу останнього.
Разом із тим, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 вправі подати касаційну скаргу відповідно до ч. 4 ст. 36 КПК в порядку та в межах строків на касаційне оскарження передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Відповідно до трек-номеру 0315073461155 та відбитку поштового штемпеля
на конверті, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 
14 січня 2021 року звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , строк оскарження яких для нього сплинув 15 грудня 2020 року. При цьому в касаційній скарзі не порушується перед касаційним судом питання про поновлення пропущеного строку на оскарження цих судових рішень.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Положеннями кримінального процесуального закону не передбачено права суду касаційної інстанції вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи
не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга подана до касаційного суду з пропуском строку на касаційне оскарження і без клопотання про поновлення пропущеного строку, Верховний Суд дійшов висновку, що її слід повернути відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути заступнику керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня
2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із усіма доданими до неї документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3