ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2021 р.           Справа№ 910/16777/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Коробенка Г.П. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Нечипорук І.І. дов. 155 від 17.02.2021р;
від відповідача:  Опря С.І. орд. від 18.12.2020р;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 (повний текст складено 28.12.2020)
у справі №910/16777/20 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл"
про стягнення 53 792,98 грн.,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2020 року прийнято відмову Військової частини НОМЕР_1 від позову.
Закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
З Військової частини НОМЕР_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 390 грн. 00 коп. 
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з додатковою відповідальністю "Авто Ойл" подало апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржувану ухвалу в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу та встановити її розмір у сумі 42600 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,  оскільки відповідачем надано повний та достатній об`єм письмових доказів, які підтверджують реальність  витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 42 600 грн; дії позивача щодо подачі необґрунтованої позовної заяви є очевидним зловживанням, яке вплинуло на ділову репутацію відповідача, тому він має право на повне відшкодування своїх витрат на професійну правничу допомогу; зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони, однак у даній справі суд першої інстанції на власний розсуд (без клопотання учасника справи) зменшив розмір витрат, чим порушено принципи диспозитивності та змагальності. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що на час подання позовної заяви у позивача була відсутня інформація про сплату відповідачем нарахованих штрафних санкцій, оскільки у системи обліку виник технічний збій, і лише із відзиву на позовну заяву позивачу стало про це відомо, у зв`язку із чим позивач відмовився від позову; при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),   а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; фактично правова (правнича) допомога адвоката Большакова Д.В. охоплювала собою підготовку відзиву на позовну заяву, вчинення таких дій є неспівмірним сумі витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 42600 грн; суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, та з власної ініціативи може зменшити розмір судових витрат. 
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021, у зв`язку із перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді  Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А. 
Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Також, до судових дебатів, заявлено про витрати відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язану з апеляційним оскарженням, тому просив, у разі задоволення апеляційної скарги, стягнути їх з позивача.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл" про стягнення 53792,98грн, у тому числі: 53 656,45 грн. – пені, 546,12 грн. – інфляційних втрат коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2020 року між сторонами було укладено Договір № 86/32 про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач – прийняти та оплатити погоджений між сторонами товар (дизельне паливо). 
За доводами позивача відповідач взяті на себе за цією угодою обов`язки належним чином не виконав, поставку дизельного палива позивачу в передбаченому договором обсязі не здійснив, внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені, у зв`язку із чим 03.07.2020 позивач направив відповідачу претензію про сплату у строк до 03.08.2020 пені в розмірі 9147,58 грн за період з 11.06.2020 по 03.07.2020, однак станом на 27.10.2020 вимоги претензії позивача відповідачем не задоволені, відповідь не надано, тому позивачем був поданий даний позов про стягнення пені за період з 11.06.2020 по 19.10.2020 в сумі 53656,45 грн. та інфляційних втрат  коштів за період з червня по вересень 2020 року в сумі 546,12 грн.
25 листопада 2020 року відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, у якому він вказав, що відповідач вчинив дії для належного виконання договору, відповідачем була повністю виконана претензія від 03.07.2020 та 16.07.2020 ним сплачені штрафні санкції за період з 11.06.2020 по 30.07.2020 в сумі 9147,58 грн, також відсутній обов`язок зі сплати штрафних санкцій з 03.07.2020, оскільки договір розірвано позивачем в односторонньому порядку 03.07.2020. Тому просив відмовити у задоволенні позову, а також стягнути з позивача на користь позивача витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 42600 грн.
07 грудня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій він вказав, що внаслідок технічного збою у системі інформація про надходження коштів на рахунок позивача на час подання позову була відсутня, тому позивач не заперечує факт сплати відповідачем 16.07.2020 штрафних санкцій. Вказав, що ним нараховані  11588 грн (інфляційні втрати і 3% річні) на вартість недопоставленого пального за період з 03.07.2020 по 16.07.2020. Крім цього, у вказаній заяві позивач заперечив проти стягнення з нього заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу та просив суд зменшити розмір вказаних судових витрат до 1 000,00 грн., у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю.
07 грудня 2020 року позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій  він просив стягнути з відповідчаа 11 588,79 грн., з яких: 1433,79 грн. – 3 % річних, 10 155,22 грн. інфляційні втрати. 
21 грудня 2020 року відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, у яких він вказує, що договір позивачем розірвано 03.07.2020, нарахування інфляційних втрат і 3% річних на це грошове зобов`язання є незаконним, також вказав, що відповідачем надані всі необхідні документальні підтвердження щодо понесених витрат на правову допомогу.
22 грудня 2020 року позивачем була подана заява про відмову від позову. 
23 грудня 2020 року відповідачем була подана заява щодо відшкодування витрат на правову (професійну правничу)  допомогу у розмірі 42600,00 грн.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2020 року було прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження у справі, а також стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 390 грн. 
Надавши оцінку наданим сторонами доказам та фактичним обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлені відповідачем для відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є не справедливими та не співмірними заявленим позовним вимогам, у зв`язку із чим зменшив розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок позивача, до 6 390 грн.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У силу статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частиною 5 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Однак, норми вказаної статті не містять положень щодо  повного відшкодування стороні її витрат, а тому у даному випадку підлягають застосування положення ст. 129 ГПК України, яким визначається порядок розподілу судових витрат.
Так, за вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2020 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "ГРАВІТАС" укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги № 1, за умовами якого вказане адвокатське об`єднання зобов`язалося в інтересах клієнта надавати правову (професійну правничу) допомогу (здійснити певні дії та/або здійснювати певну діяльність), передбачені цим Договором та додатковими угодами до нього, а клієнт зобов`язується оплатити послуги Адвокатського об`єднання та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором та додатковими угодами до нього.
У пункті 3.1 вказаного Договору його сторони погодили, що сума гонорару (винагороди) Адвокатського об`єднання за надання правової (професійної правничої) допомоги за цим договором визначається сторонами у відповідній додатковій угоді до цього  договору.
За умовами пункту 4.1 Договору здача-приймання виконаних робіт за кожною додатковою угодою документально оформлюється шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), складеного у письмовій формі та підписаного повноважними представниками обох сторін.
Акт здачі-приймання виконаних робіт має включати перелік послуг, які надані Адвокатським об`єднанням клієнту відповідно до предмету додаткової угоди (пункт 4.2 Договору).
05.11.2020 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "ГРАВІТАС" укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 1 від 30.10.2020, за умовами пункту 1 якої Адвокатське об`єднання надає правову (професійну правничу) допомогу клієнту, пов`язану з представленням інтересів у господарському суді міста Києва у справі № 910/16777/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 (195 центральна база забезпечення та охорони Адміністрації ДССТ) про стягнення 53 792,98 грн., а саме: здійснює збір документів та доказів, необхідних для підготовки відзиву на позовну заяву (у тому числі: Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 86/32 від 26.05.2020, претензію № 612 від 03.07.2020, квитанції, листування тощо) до суду першої інстанції (господарський суд м. Києва) (п.п. 1.1); здійснює вивчення та аналіз зібраних документів та доказів, судової практики, необхідної для підготовки відзиву на позовну заяву (у тому числі: Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 86/32 від 26.05.2020, претензію № 612 від 03.07.2020, квитанції, листування тощо) до суду першої інстанції (господарський суд м. Києва) (п.п. 1.2); здійснює підготовку відзиву на позовну заяву до першої інстанції (господарський суд м. Києва) на основі зібраних та проаналізованих документів, доказів та інформації (п.п. 1.3); здійснює виготовлення та належне оформлення додатків до відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції (господарський суд м. Києва) (п.п. 1.4).
У пункті 2 цієї додаткової угоди її сторони погодили, що сума виконаних юридичних робіт та наданих юридичних послуг (професійної правничої допомоги), визначених в пункті 1 цієї додаткової угоди № 1, становить фіксовану суму 42 600,00 грн., у тому числі: за послуги, вказані у п.п.1.1 п.1 додаткової угоди № 1 – 2 000,00 грн.; за послуги, вказані у п.п. 1.2 п. 1 додаткової угоди № 1 – 20 000,00 грн.; за послуги, вказані у п.п. 1.3 п. 1 додаткової угоди № 1 – 20 000,00 грн.; за послуги, вказані у п.п. 1.4 п. 1 додаткової угоди № 1 – 600,00 грн.
Відповідачем, крім вищенаведеного Договору та додаткової угоди до нього, до матеріалів справи долучено копію акту приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг № 1 від 25.11.2020 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 1 від 30.10.2020 на загальну суму 42 600,00 грн., який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, копію відповідного розрахунку судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги № 1 від 30.10.2020, копію виставленого відповідачу адвокатом Большаковим Дмитром Володимировичем (який фактично здійснював представництво інтересів відповідача у справі) рахунку № 1 від 05.11.2020, копію платіжного доручення № 108300795 від 12.11.2020 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл" на користь Адвокатського об`єднання "ГРАВІТАС" погодженої між ними суми гонорару в розмірі 42 600,00 грн., а також копію свідоцтва представника відповідача про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000156 від 10.04.2018 та копію відповідного ордеру серії АА № 1062531 від 20.11.2020.
Позивач скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яке було викладене ним у відповіді на відзив, та просив суд зменшити розмір вказаних судових витрат до 1 000,00 грн., у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю, що спростовує доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про відсутність такого клопотання.
При цьому, відмовляючись від позову, позивач не відмовлявся від свого клопотання про зменшення суми відшкодування витрат на правову допомогу, к то заявляв представник відповідача у судовому засіданні.
Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19,  від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.  
У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Судом першої інстанції при розгляді заяви відповідача про відшкодування витрат на правову (професійну правничу) допомогу було враховано, що розмір витрат на вивчення та аналіз адвокатом документів для підготовки, а також подання відзиву на позовну заяву, складає 40000,00 грн. та є надмірно високим, враховуючи мотиви відмови позивача від позову в даній справі, які фактично не пов`язані з викладеною відповідачем у відзиві правовою позицією щодо суті спору, а зумовлені виявленням позивачем надходження оплати частини спірних штрафних санкцій після звернення до суду з позовом, тому зважаючи на заперечення позивача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 42600,00 грн. (що фактично становить 80 % від ціни позову в даній справі), суд першої інстанції, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 6390, 00 грн.
Вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для зміни ухвали господарського суду першої інстанції.
Суд першої інстанції дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому ухвала Господарського суду  міста Києва законна і обґрунтована, отже, підстави для її зміни відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати, понесені відповідачем (апелянтом) при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Ойл" залишити без задоволення, а  ухвалу Господарського суду міста Києва  від  23 грудня 2020 року – без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 23.02.2021.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Г.П. Коробенко