УХВАЛА

14 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/3049/19
адміністративне провадження № К/9901/36111/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О.О.,
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.

перевіривши касаційну скаргу  Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року у справі №420/3049/19 за позовом Приватного підприємства "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ" до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Адепт-Комплект» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, частково задоволено позовні вимоги.

Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2020 року частково скасовано рішення судів попередніх інстанції та позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 січня 2019 року № 0001901304 направлено на новий розгляд.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про поновлення пропущених процесуальних строків, а також  відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №420/3049/19 за позовом Приватного підприємства Адепт-Комплект до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної податкової служби в Одеській області 28 грудня 2020 року звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Установлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року позов задоволено частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управління ДФС в Одеській області подана апеляційна скарга, яка ухвалою П`ятого  апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року залишена без руху з підстав порушення вимог, встановлених статтею 296 КАС України, в частині сплати судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року  апеляційну скаргу  Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року по справі №420/3049/19, повернуто заявникові.
15 вересня 2020 року Головне управління Державної податкової служби в Одеській області повторно (вдруге) подало апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про поновлення процесуальних строків. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - залишено без руху, надано строк у 10 днів, з моменту отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків, а саме вирішити питання щодо реалізації права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження. 
Також, суд апеляційної інстанції вказав, що відсутність коштів на сплату судового збору для суб`єкта владних повноважень не може вважатися поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження, пропущеного майже на 1 рік..
На виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року податковим органом подано клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків, яке повторно обґрунтовано тим, що апелянт не мав коштів на сплату судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про поновлення пропущених процесуальних строків, а також відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №420/3049/19 за позовом Приватного підприємства Адепт-Комплект до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції визнаючи неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.
Так, суд апеляційної інстанції вказував, що відсутність коштів на сплату судового збору для суб`єкта владних повноважень не може вважатися поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження, пропущеного майже на 1 рік.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Згідно частини другої   статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України    встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України    визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої    статті 296 цього Кодексу    закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.
За правилами частини третьої   статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України    апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої  статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).
Крім того, згідно з частиною другою    статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України    незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України    передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої    статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України    рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває    стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у    статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених    Кодексом адміністративного судочинства України    певних процесуальних дій.
Згідно з частиною першою    статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України    учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження неповажними.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
У решті обґрунтування касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій доводів та не спростовують висновків останніх.
Посилання скаржника на існування судової практики Верховного Суду щодо оцінки мотивів для відкриття касаційного провадження до уваги не приймається, оскільки висновки, щодо строків звернення з апеляційними скаргами, які містяться у наведених скаржником ухвалах Верховного Суду, слід застосовувати з урахуванням обставин, які наявні у конкретній справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
За таких обставин подана касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року є необґрунтованою. У даному випадку правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.  
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року у справі №420/3049/19 за позовом Приватного підприємства "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ" до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Шишов

Судді                                                                                                    І.В. Дашутін                                                  
                                                                                                                                                                                       М.М. Яковенко