РІШЕННЯ
Іменем України

18 січня 2021 року 
Київ
справа №9901/394/19
адміністративне провадження №П/9901/394/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Берназюка  Я.  О., суддів: Бевзенка  В.  М., Желєзного  І.  В., Стеценка  С.  Г., Шарапи  В.  М.,
при секретарі судового засідання                               Лупу Ю.Д., 
за участю: 
позивача                                                                        ОСОБА_1 ,
представника відповідача                                         Русакової І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 9901/394/19
за позовом ОСОБА_1 
до Вищої ради правосуддя
про визнання протиправними та скасування рішень, 
ВСТАНОВИВ:
І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
24 липня 2019 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої ради правосуддя (далі також - ВРП, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, в якій позивач, з урахуванням уточнення від 8 серпня 2019 року, просив:
визнати протиправним та скасувати: 
- рішення Вищої ради правосуддя від 20 червня 2019 року №  1683/0/15-19, яким залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 9 січня 2019 року №  26/3дп/15-19 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; та
- рішення Вищої ради правосуддя від 4 липня 2019 року №  1785/0/15-19 про звільнення позивача з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (далі також - рішення від 4 липня 2019 року № 1785/0/15-19, оскаржуване рішення);
зобов`язати Вищу раду правосуддя поновити ОСОБА_1 на посаді судді Горностаївського районного суду Херсонської області.
Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними та скасування рішень роз`єднано. Адміністративну справу в частині вимог ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 20 червня 2019 року №  1683/0/15-19, яким залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року №  26/3дп/15-19 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передано на розгляд Великій Палаті Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року відкрити провадження у справі № 9901/394/19 за позовом ОСОБА_1 до ВРП в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 4 липня 2019 року №  1785/0/15 про звільнення позивача з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та зобов`язання ВРП поновити ОСОБА_1 на посаді судді Горностаївського районного суду Херсонської області.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
Позивач вважає, що рішення ВРП від 4 липня 2019 року №  1785/0/15 про звільнення його з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України має бути скасоване, оскільки є незаконним. 
Обґрунтовуючи позов у частині оскарження рішення ВРП від 4 липня 2019 року №  1785/0/15, ОСОБА_1 указує на те, що відповідно до статті 33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №  1798-VIII (далі - Закон №  1798-VIII) член ВРП не може брати участі в розгляді питання і підлягає відводу, якщо буде встановлено, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті справи, є родичем особи, стосовно якої розглядається питання, або якщо будуть встановлені інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.
Оскаржуване рішення ВРП від 4 липня 2019 року № 1785/0/15 про звільнення позивача з посади судді було прийнято за відсутності останнього у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Прийняття рішення за відсутності позивача позбавило його права на ініціювання відводів членам Вищої ради правосуддя: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Так, як вказані члени ВРП здійснювали розгляд дисциплінарної скарги, за результатами перевірки якої направили подання про звільнення позивача із посади судді, а потім взяли участь у прийнятті рішення про його звільнення з посади на підставі зазначеного подання. 
Позивач вказує на те, що така участь при сформованому висновку за одними і тими же підставами у вищезазначених членів ВРП викликає об`єктивний сумнів щодо їхньої безсторонності при винесенні рішення по суті.
ВРП у відзиві на позовну заяву не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Свою позицію відповідач обґрунтовує наступним.
20 червня 2019 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП (вх. 6091/0/8-19) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області.
24 червня 2019 року ВРП у відповідності до абзацу другого частини третьої статті 56 Закону № 1798-VІІІ повідомила ОСОБА_1 , що 4 липня 2019 року відбудеться засідання ВРП, до порядку денного якою включено питання щодо звільнення його з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області.
На засідання ВРП суддя ОСОБА_1 не з`явився, надіслав клопотання, в якому, посилаючись на хворобу, просив розгляд питання стосовно нього відкласти.
Згідно з абзацом другим частини третьої статті 56 Закону України №1798-VІІІ суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
З огляду на вказану норму цього Закону ВРП прийняла рішення розглядати питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області за його відсутності.
4 липня 2019 року, заслухавши доповідача - члена ВРП Говоруху В.І., який запропонував ВРП прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області, ВРП дійшла висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України
Відповідач посилається також на те, що частиною другою статті 57 Закону №  1798-VІІІ визначено, що рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та |мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Так, відповідач зазначає, що частиною другою статті 30 Закону №1798-VIII визначено, що засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно.
Член Ради чи її органу під час ухвалення рішення голосує «за» або «проти».
Відповідно до протоколу засідання ВРП 4 липня 2019 року «за» звільнення позивача проголосувало 14 членів Ради, «проти» - 0, «не брали участі в голосуванні» - 0.
Рішення ВРП, її органів ухвалюється у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті), у якому іншим особам, крім членів Ради чи Дисциплінарної палати, які мають право голосу при ухваленні рішення, забороняється.
Відповідач вказує, що оскаржуване рішення ВРП від 4 липня 2019 року №  1785/0/15 ухвалено у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті), повноважним складом Вищої ради правосуддя та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухвалені.
Також відповідач зазначає, що спірне рішення також містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
При цьому, доказів про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення ВРП, на думку відповідача, позивачем не наведено.
Відтак відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 
15 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження у справі №  9901/394/19 в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 4 липня 2019 року № 1785/0/15 про звільнення позивача з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та зобов`язання ВРП поновити ОСОБА_1 на посаді судді Горностаївського районного суду Херсонської області; зобов`язано відповідача подати відзив на позовну заяву та призначено справу до розгляду в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
7 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі №9901/394/19, яке було обґрунтовано тим, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 вересня 2019 року в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкрито провадження у справі № 11-875сап19 за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 20 червня 2019 року № 1683/0/15-19, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року №  26/3дп/15-19. 
7 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у адміністративній справі №9901/394/19 до набранням законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у адміністративній справі № 11-875сап19 за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 20 червня 2019 року № 1683/0/15-19, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року №26/3дп/15-19.
7 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду у судовому засіданні було зазначене клопотання задоволено, провадження у справі зупинено.
Враховуючи набрання законної силі постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №9901/394/19 (провадження №11-875сап19) за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП  від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19, ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2020 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 19 жовтня 2020 року на 16.00 год.
В судовому засіданні 19 жовтня 2020 року позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі № 9901/394/19, яке було обґрунтовано неможливістю її розгляду до вирішення інших справ, що розглядаються в порядку адміністративного та конституційного судочинства. Так, позивач посилався на відкриття Окружним адміністративним судом м. Києва 5 лютого 2020 року провадження в адміністративній справі № 640/2103/20 за його позовом до НАЗК про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року, постановленою у судовому засіданні, у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. 
Також в судовому засіданні 19 жовтня 2020 року оголошено перерву до 14 грудня 2020 року о 16.00., однак у зв`язку з відпусткою суддів, які входять до складу колегії, визначеної для розгляду цієї справи, судове засіданні 14 грудня 2020 року не відбулося. Судове засіданні призначено на 18 січня 2021 року о 15.00. 
IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 
Перевіривши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд встановив наступне.
Указом Президента України від 17 січня 2014 року № 13/2014 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Горностаївського районного суду Херсонської області строком на п`ять років.
Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 29 серпня 2018 року №2734/3дп/15-18 стосовно судді ОСОБА_1 відкрито дисциплінарну справу на підставі пункту 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) - допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
Рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19 суддю ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
ВРП за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на вказане рішення дисциплінарного органу дійшла висновку про те, що доводи скаржника не спростовують висновків Третьої Дисциплінарної палати ВРП про допущення суддею істотного дисциплінарного проступку та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади.
З огляду на зазначене, ВРП прийняла рішення від 20 червня 2019 року №  1683/0/15-19, яким залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19, оскільки за результатами перевірки скарги і матеріалів дисциплінарної справи ВРП дійшла висновку, що дії судді ОСОБА_1 дисциплінарним органом кваліфіковано правильно, а його доводи не спростовують усіх установлених та доведених Третьою Дисциплінарною палатою ВРП обставин. Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці понад шість місяців без поважних причин свідчить про порушення ним суддівських обов`язків та морально-етичних принципів поведінки судді, причому з огляду на умисний характер цього порушення воно утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону №  1402-VІІІ, і склад істотного дисциплінарного проступку в розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 цього Закону, оскільки суддя ОСОБА_1 фактично самоусунувся від здійснення правосуддя.
20 червня 2019 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП (вх. № 6091/0/8-19) про звільнення судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 
4 липня 2019 року ВРП, розглянувши подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за результатами голосування одноголосно прийняла рішення №  1785/0/15-19 «Про звільнення позивача з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
Зі змісту рішення ВРП від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 вбачається, що при його прийнятті ВРП дійшла висновку, що дисциплінарне провадження щодо судді ОСОБА_1 здійснено згідно з передбаченою чинним законодавством України процедурою, а рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ухвалено Третьою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя у межах визначених законом повноважень.
Крім того, з рішення від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 вбачається, що при його прийняття ВРП керувалася пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статтею 115 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
При цьому, судом встановлено, що рішення ВРП від 20 червня 2019 року №  1683/0/15-19 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 лютого 2020 року у справі № 11-875сап19 відмовила у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи те, що справа №  9901/394/19 взаємопов`язана зі справою №  11-875сап19, і в цих справах беруть участь ті самі особи ( ОСОБА_1 та ВРП), а також те, що оскаржуване рішення у цій справі (від 4 липня 2019 року №  1785/0/15-19) прийняте на підставі рішення, яке було предметом оскарження у справі №  11-875сап19 (від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 », яке залишене без змін рішенням ВРП від 20 червня 2019 року №1683/0/15-19), то обставини встановлені в адміністративній справі №  11-875сап19 не підлягають доказуванню у цій справі.
Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у справі №  11-875сап19 було зазначено, що відсутність судді ОСОБА_1 на робочому місці протягом тривалого часу без поважних причин свідчить про порушення ним суддівських обов`язків і морально-етичних принципів поведінки судді, причому з огляду на грубий та очевидний характер цього порушення воно утворює не лише дисциплінарний проступок, але й істотний дисциплінарний проступок у розумінні законодавства про статус суддів.
При цьому Великою Палатою Верховного Суду було також зазначено, що факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці протягом тривалого часу підтверджується, зокрема, листами в. о. голови Горностаївського районного суду Херсонської області та керівника апарату цього суду про те, що з 18 січня 2018 року, після закінчення відпустки, ОСОБА_1 не з`явився до суду та не приступив до роботи з невідомих причин. 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 не з`явився до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для складання іспиту в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність судді займаній посаді.
З огляду на встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи порушення, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком ВРП про те, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, який є істотним дисциплінарним проступком у розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 цього Закону, незалежно від конкретних обставин конфлікту, що відбувся 4 липня 2017 року за участю ОСОБА_1 
V. ОЦІНКА СУДУ 
Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Згідно із пунктом 3 частини п`ятої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів визначено Конституцією України та Законом №1402-VIII.
Зокрема, статтею 108 Закону №  1402-VIII визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.
Положеннями пункту 6 частини першої статті 109 Закону №  1402-VIII визначено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, що, зі змісту пункту 1 частини восьмої цієї ж статті, застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку.
За змістом пунктів 1, 7 частини дев`ятої статті 109 Закону №  1402-VІІІ істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який із таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.
Статтею 115 Закону №  1402-VIII встановлено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).
Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя.
Повноваження, статус, порядок діяльності та засади організації ВРП визначаються Законом №1798-VIII.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №  1798-VIII Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №  1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Частиною першою статті 26 Закону №  1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.
Згідно з пунктом 5.1 Глави 5 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року №  52/0/15-17 (далі - Регламент), формою роботи Ради є засідання у пленарному складі. 
Відповідно до пункту 9.2 Глави 9 цього Регламенту рішення ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 56 Закону №  1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 57 Закону №  1798-VIII Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Так, повноважність складу ВРП визначається не можливістю розглядати те чи інше питання і приймати відповідне рішення, а належною і повноважною кількістю членів ВРП, які беруть участь у її засіданні.
Так, відповідно до статті 18 Закону №  1798-VIII Вища рада правосуддя є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
Відтак, на момент ухвалення оскаржуваного рішення, склад ВРП було сформовано відповідно до вимог закону. 
При цьому, як вбачається із витягу з протоколу №50 засідання ВРП 4 липня 2019 року, наявного в матеріалах справи, на засіданні були присутні 14 членів ВРП. За результатами голосування «за» проголосувало 14 членів ВРП, «проти» - 0, «не брали участі в голосуванні» - 0.
З оскаржуваного рішення від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 вбачається, що воно підписано всім складом членів ВРП, які брали участь у його ухваленні.
Тобто, оскаржуване рішення від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 ухвалене повноважним складом та підписане всіма членами ВРП, які брали участь в його ухваленні.
З приводу наявності чи відсутності у оскаржуваному рішенні посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків суд зазначає наступне.
Оскаржуване рішення, відповідно до статті 56 Закону №1798-VIII було прийнято ВРП на підставі подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 20 червня 2019 року вх. №6091/0/8-19.
Щодо мотивів ухвалення оскаржуваного рішення, то вони були встановлені та перевірені при розгляді справи №  11-875сап19, а тому відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню у цій справі.
Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №  11-875сап19 суд зазначив, що  відсутність судді ОСОБА_1 на робочому місці протягом тривалого часу без поважних причин свідчить про порушення ним суддівський обов`язків і морально-етичних принципів поведінки судді, причому з огляду на грубий та очевидний характер цього порушення воно утворює не лише дисциплінарний проступок, але й істотний дисциплінарний проступок у розумінні законодавства про статус суддів.
З огляду на встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи порушення, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком ВРП про те, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, який є істотним дисциплінарним проступком у розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 цього Закону, незалежно від конкретних обставин конфлікту, що відбувся 4 липня 2017 року за участю ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи приписи частини четвертої статті 78 КАС України, факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення відповідача від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 «Про звільнення позивача з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», є підтвердженими постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 11-875сап19 та не потребують доказування. 
Крім того, в оскаржуваному рішенні міститься посилання на визначені законом підстави звільнення судді ОСОБА_1 . Так з рішення від 4 липня 2019 року №1785/0/15-19 вбачається, що при його прийняття ВРП керувалася пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статтею 115 Закону України від 2 червня 2016 року №  1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
З приводу доводів позовної заяви про те, що позивач оскаржуване рішення було прийнято за відсутності позивача у зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю, що позбавило його права на ініціювання відводів членам ВРП: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вказані члени ВРП здійснювали розгляд дисциплінарної скарги, за результатами перевірки якої направили подання про звільнення позивача із посади судді, а потім взяли участь у прийнятті рішення про його звільнення з посади на підставі зазначеного подання і така участь при сформованому висновку за одними і тими же підставами у вищезазначених членів ВРП викликає об`єктивний сумнів щодо їхньої безсторонності при винесенні рішення по суті, то колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне. 
Згідно з абзацом другим частини третьої статті 56 Закону №1798-VІІІ суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
Враховуючи положення абзацу другого частини третьої статті 56 Закону №  1798-VІІІ, дії відповідача щодо розгляду питання про звільнення позивача із посади судді за його відсутності не суперечать вимогам Закону.
При цьому, колегія суддів Верховного Суду враховує те, що, як убачається з рішення Третьої дисциплінарної палати ВРП від 9 січня 2019 року № 26/3п/15-19 і витягу з протоколу засідання ВРП від 20 червня 2019 року № 46, ОСОБА_1 був присутній на засіданнях дисциплінарного органу ВРП та ВРП як 9 січня, так і 20 червня 2019 року та заявляв клопотання, надавав пояснення, докази.
Зазначені вище висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 січня 2019 року у справі №  9901/476/18 (провадження № 11-1238заі18) та в пункті 11 постанови від 4 листопада 2020 року у справі № 9901/80/19 (провадження № 11-1212заі19), з якої вбачається, що суд погодився з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивача про порушення ВРП процедури прийняття рішення шляхом розгляду на засіданні ВРП питання про звільнення з посади судді без його участі, позаяк позивач та його адвокат завчасно були поінформовані про засідання, позивач був запрошений взяти участь у такому засіданні, але вони туди не з`явилися. У світлі положень статті 56 Закону №  1798-VIII, за якими неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності, ВРП ухвалила оскаржене рішення за відсутності судді, використавши приписи зазначеної норми закону.
Крім того, суд зазначає, що у відповідності до приписів пункту 17.1 Глави 17 Регламенту питання про звільнення судді з підстав: порушення суддею вимог щодо несумісності (пункт 2 частини шостої статті 126 Конституції України); вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України); незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду (пункт 5 частини шостої статті 126 Конституції України); порушення обов`язку підтвердити законність джерел походження майна (пункт 6 частини шостої статті 126 Конституції України) - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.
Згідно із приписами пункту 5.8 Глави 5 Регламенту засідання Ради, її Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Ради або Дисциплінарної палати відповідно. 
У відповідності до частини першої статті 5 Закону №  1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох - обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ.
Тобто, враховуючи численний склад ВРП (21 член) та кількість членів, які приймали участь у засіданні при прийнятті рішення щодо скарги позивача на рішення дисциплінарного органу ВРП (13 членів), то за таких умов, відповідач не може здійснювати заміну складу членів ВРП (які входили до складу членів ВРП, які розглядали скаргу судді на рішення дисциплінарного органу ВРП) під час розгляду і вирішення подання Дисциплінарної палати про звільнення судді, як-то мало місце в даній справі.
При цьому не містить відповідних застережень Закон №1798-VIII і Регламент, а ВРП це єдиний конституційний орган, який вирішує питання щодо звільнення судді. 
Відповідно до положень частини восьмої статті 51 Закону №  1798-VІІІ обмеження передбачені лише щодо участі членів ВРП у засіданні, призначеному для розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП.
Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 3 квітня 2019 року у справі №9901/608/18 (залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2019 року, провадження №11-435заі19).
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що рішення ВРП від 4 липня 2019 року № 1785/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», відповідає статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, а також іншим вимогам закону, а тому не може бути визнано судом протиправним та скасовано.
Зважаючи на те, що вимога позивача про зобов`язання ВРП поновити ОСОБА_1 на посаді судді Горностаївського районного суду Херсонської області є похідною від вимоги про скасування рішення ВРП від 4 липня 2019 року №  1785/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», тому її задоволення залежить від задоволення чи відмови у задоволенні основної вимоги; оскільки основна позовна вимога задоволенню не підлягає, відповідно, не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога.
Враховуючи викладене вище, позов ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними та скасування рішень не підлягає задоволенню.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень відмовити. 
2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
3. Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Головуючий суддя                                                                      Я.О. Берназюк
Судді                                                                                          В.М. Бевзенко
          І.В. Желєзний
          С.Г. Стеценко
                                                                                                    В.М. Шарапа