ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року
м. Харків
Справа № 953/17474/19
Провадження № 22-ц/818/920/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевський О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач –  ОСОБА_2 , 
третя особа - Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року, постановлене суддею Бородіною Н.М., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат, 

встановив :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом після уточнення якого просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , стягнути з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 6654 грн. щомісяця; стягнути Ѕ частину вже понесених додаткових витрат на дитину які складають 26720,87 грн.; стягнути додаткові витрати на дитину в сумі 5000 грн. щомісяця. 

Позивачка відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідача вже понесених додаткових витрат на дитину за чеком від 31.10.2018р. на суму 1235,48 грн. в цій частині провадження закрито. 
   
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що що сторони позивач та відповідач перебули у шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами був розірваний, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні, також дитина має тяжке невиліковне захворювання, у зв"язку з чим потребує постійного обстеження та лікування. Відповідач не надає коштів на утримання та лікування дитини. Крім того, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківський прав, оскільки останній не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини та не надає фінансової допомоги також протягом тривалого часу не підтримує зв`язків з донькою. 

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 05.09.2019р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину понесених позивачем додаткових витрат на ОСОБА_4 в сумі 9185 грн. 44 коп. 

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 грн. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позивних вимог як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, якими позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що матеріали справи містять всі докази згідно яких дитиною опікується лише вона з її цивільним чоловіком, а батько не приймає участі у вихованні доньки та не дбає про її здоров`я та розвиток тому просиить ОСОБА_2 позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 .

Вважає доведеним факт, що дитина потребує постійних матеріальних витрат на лікування, специфічне харчування, регулярне обстеження, навчання та заходи адаптації, соціалізації, тому вважає обгрунтованими її вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6654,00 грн. на місяць до досягнення повноліття та стягнення додаткових витрат у сумі 5000,00 грн щомісяця наперед.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6654,00 грн. щомісячно та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність доказів офіційного працевлаштування відповідача, його платоспроможності сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому задовольнив позов частково та стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісяця починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. 
Також, суд дослідивши надані позивачкою документи, прийшов до висновку, що позивачкою підтверджено понесення додаткових витрат на дитину на загальну суму 18370,88 грн., а тому стягнув з відповідача Ѕ частину понесених позивачкою витрат на лікування дитини в сумі 9185 грн. 44 коп. за період з жовтня 2018року по червень 2019 року, надавши оцінку наданим позивачкою чекам на оплату ФОП ОСОБА_5 .

Щодо вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи відносини, що склалися між батьками дитини, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій чатсині.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Правовідносини які склались між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України.

Підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами. При цьому судом не було порушено норм процесуального права які були обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції такі норми не порушені та зроблено законний та обгрунтований висновок.

Суд першої інстанції оцінивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімуму на дитиу у віці від 6 до 18 років на час ухвалення рішення становив 2318,00 грн. 

Судом першої інстанції присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти у сумі 2000,00 грн. З таким розміром судова колегія погоджується.

Згідно наданих доказів відповідачем, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 не ухилявся від надання допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 , що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою         статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду, щодо відсутності підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, то за правилами ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн. наперед щомісячно додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження, що щомісячні додаткові витрати на дитину складають саме такий розмір, а тому суд першої інстанції обгрунтовано стягнув доведені фактично понесенні додаткові витрати у сумі 9185,44 грн. з відповідача.
Проте, позивачка не позбавлена можливості звертатись до суду про стягнення вже понесених додаткових витрат на дитину понесених разово, періодично або постійно.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий –                                                         О.М. Хорошевський

Судді                                                                        І.В. Бурлака

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення складено 04.03.2021.