ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7890/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          головуючого судді                    Грибан І.О.,
          суддів:                                        Ключковича В.Ю.,
                                                  Парінова А.Б.,

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 Головного управління Державної податкової служби України у Київській області  про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -
У С Т А Н О В И В :
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області      в якому просив суд:
- визнати протиправним дії відповідача щодо внесення 17 грудня 2019 року додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером  17127375, згідно з якими визначено розмір основного зобов`язання позивача в сумі 1143406,48 грн., визначено об`єктом обтяження інше рухоме майно позивача, майно на яке позивач набуде право власності у майбутньому та зобов`язати відповідача виключити ці додаткові відомості із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо внесення 17 грудня 2019 року додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером 17127375.
          Згодом позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката.
          Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної податкової служби у Київській області витрати на правничу допомогу у розмірі 38400 грн.
          Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
          Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення були відсутні.
          Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
          Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року  5076-VI (далі - Закон  5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону  5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
          Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону  5076-VI).
          Відповідно до статті 19 Закону  5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
          Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
          Відповідно до частини першої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
          Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
          Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.
          Відповідно до вимог ч.7 ст.139 КАС розмір виплат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).
          Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
          Згідно пункту 3 частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
          Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС).
          З аналізу вищевказаної норми вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
          Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).
          Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:
           1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
           2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).
          Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).
          У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).
          Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).
          З матеріалів справи вбачається, що до закінчення дебатів, зокрема у позовній заяві представник позивача заявляв клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката та зазначав, що докази з вказаного питання будуть подані під час  розгляду справи та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
          В процесі розгляду справи представником позивача надано:
          - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 14 лютого 2020 року.,
          - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 21 жовтня 2019 року серії КВ №000712,
          - договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Тукманом Є.Г., відповідно пункту 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення з надання клієнту допомоги на умовах, передбачених договором.
          Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору надання адвокатом правової допомоги здійснюється на платній основі. Вартість наданої адвокатом правової допомоги у межах даного договору становить 3 200, 00 грн за кожну годину роботи адвоката. 
          Остаточна вартість наданої за даним договором правової допомоги визначається сторонами в Акті приймання - передачі наданих послуг.
- заява з процесуальних питань від 02.06.2020, до якої надавався акт приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2020, прибутковий касовий ордер на суму 32000грн.
          Відповідачем щодо зазначених витрат заперечення не надавалися.
           19.11.2020, після ухвалення рішення в справі, позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення з питань розподілу судових витрат подана позивачем в сумі 38400грн.
          На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду такі документи:
          - акт приймання - передачі наданих послуг від 18 листопада 2020 року та прибутковий касовий ордер від 18 листопада 2020 року №2-18-11/20 на суму 38 400, 00 грн.
          У відповідності до актів приймання - передачі наданих послуг від 02 червня 2020 року та від 18 листопада 2020 року, сторони погоджують те, що адвокатом надано клієнту правові послуги (допомогу) у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього у справі №640/7890/20 з питання, яке визначено пунктом 3.1 договору а саме:
          а) збір та опрацювання додаткових доказових матеріалів на захист позиції клієнта, зокрема повідомлення Київської місцевої прокуратури №9 від 19 травня 2020 року №1163-20, податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області від 18 квітня 2018 року №274805-5602-1008 на суму 22 192, 27 грн, рішення Державної фіскальної служби України від 30 липня 2018 року №11036/К/99-99-11-02-01-14, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 у справі №810/3180/18, податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області від 26 квітня 2019 року №90407-5606-1031 на суму 18 416, 63 грн, рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року по справі №320/1989/19, податкової вимоги Головного управління ДФС у Київській області від 31 січня 2019 року №137785-56 на суму 22 280, 67 грн, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі 640/4887/19, рішення Головного управління ДФС у Київській області про опис майна позивача у податкову заставу від 23 січня 2019 року №1605, меморіального ордера МВ55017108 - 4 години;
          б) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів: заяв з процесуальних питань від 02 червня 2020 року та від 15 липня 2020 року по справі №640/7890/20, оформлення документальних матеріалів додатків цих документів - 6 годин;
          в) надання клієнту роз`яснень з питань стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи №640/7890/20 з огляду на правозастосовчу практику Верховного Суду на прикладі постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 провадження №1 1-562ас18 - 2 години.
          Отже, позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження витрат понесених на правничу допомогу адвоката. 
          Колегія суддів звертає увагу, що відповідачами не було подано заяви щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 38 400,00 грн. та проти ухвалення додаткового рішення з питання розподілу витрат відповідач свої заперечення не висловлював.
          Крім того, у апеляційній скарзі на додаткове рішення апелянтом не зазначено в чому полягає неспівмірність понесених позивачем витрат на правничу допомогу та не надано доказів на обґрунтування своїх доводів.
          Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про здійснення розподілу витрат на правову допомогу.
          Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
          Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
          Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року - без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

          Головуючий суддя                                                                      І.О. Грибан

          Судді                                                                                          В.Ю. Ключкович

                                                                                                    А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 18.02.2021р.)