Ухвала
21 січня 2021 року
м. Київ
справа № 520/8655/19
провадження № 61-14438ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (ОСОБА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості та визнання права власності.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року позов залишено без розгляду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року - без змін.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску заявником строку на касаційне оскарження та не наведення поважності причин його пропуску.
Заявнику роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали щодо подання заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропущення у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
На виконання зазначеної ухвали заявник надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, він певний час оформлював документи щодо відкриття спадщини після її смерті. У нього залишилася тільки рідна сестра із родичів, офіційно не одружений, веде спільне господарство із жінкою, яка має чотирьох дітей, у зв`язку з чим після смерті його матері, втрати своєї роботи, а також погіршення стану його здоров`я, було важко слідкувати за перебігом судового процесу у цій справі.
Ухвалою Верховного суду від 30 листопада 2020 року зазначені підстави пропуску строку визнані неповажними, водночас запропоновано заявнику навести інші підстави для поновлення строку та подати докази на підтвердження їх поважності, а також подати докази об`єктивної неможливості подання касаційної скарги у період з 17 липня до 06 серпня 2020 року, - строк визначений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року 
№ 731-IX (далі - Закон № 731-IX).
Копію цієї ухвали заявник отримав 22 грудня 2020 року.
На виконання ухвали заявник навів інші, на його думку, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.
Зокрема, заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати від тяжкої хвороби, а влітку того ж року стало відомо, що причиною смерті матері було захворювання матері на коронавірус, про що йому медичні працівники не повідомили.
На цей час, у зв`язку з виникненням нових обставин щодо причин смерті його матері заявник перебуває на самоізоляції, він звернувся до медичного закладу у зв`язку з підозрою на захворювання коронавірусною хворобою.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнанні судом неповажними.
Встановлено, що повну постанову апеляційного суду складено 21 квітня 2020 року, тридцятиденний строк подання касаційної скарги спливав 21 травня 2020 року. 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
Відповідно до пункту 12 розділу І Закону № 540-IX розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
17 липня 2020 року набрав чинності Закон № 731-IX, яким внесено зміни, в тому числі до ЦПК України.
Вказаним Законом законодавець по-іншому врегулював питання перебігу процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом № 540-ІХ. Пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» ЦПК України України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
20-денний строк з часу набрання чинності Законом № 731-IX закінчився 06 серпня 2020 року.
Заявник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 20 вересня 2020 року.
Указані заявником підстави, зазначені на виконання ухвал Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 19 жовтня 2020 року та від 30 листопада 2020 року для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, є неповажними з огляду на таке.
ОСОБА_1 не зазначив обставин об`єктивної неможливості подання касаційної скарги у період з 17 липня до 06 серпня 2020 року, - строк визначений Законом № 731-ІХ.
Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду є загальними, не конкретними, без посилання на докази та не стосуються періоду, у якій заявник мав подати касаційну скаргу.
Так, посилання заявника на його сімейний, втрату роботи, погіршення стану здоров`я, не свідчить про те, що указане було перешкодою для подання касаційної скарги.
Ці твердження також не містять посилання на докази неможливості подання касаційної скарги у передбачений законом строк.
Зазначені заявником на виконання ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, якою зобов`язано його навести інші підстави для поновлення строку та подати докази на підтвердження їх поважності, обставини також не стосуються періоду, у який заявник мав подати касаційну скаргу, не свідчать про наявність підстав для поновлення процесуального строку та об`єктивної неможливості подання касаційної скарги у встановлений строк. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE), № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Отже, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (ОСОБА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості та визнання права власності відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                        А. С. Олійник 
                                                                                                                        С. О. Погрібний