Ухвала
22 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 643/6735/20
провадження № 61-1510ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на батьків,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду 
від 30 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на батьків, залишено без задоволення. 
26 січня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку направлена касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року (надійшла до суду 28 січня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 02 лютого 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
08 лютого року до Верховного Суду надійшло клопотання   ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі касаційної скарги та уточнена касаційна скарга.
Однак, вимоги ухвали Верховного Суду від 02 лютого 2021 року не виконані, а саме, не надано уточнену редакцію  касаційної скарги, в якій необхідно зазначити обов`язкові підстави касаційного провадження, визначні статтею 389 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року.
18 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 , однак, вимоги ухвали Верховного Суду 
від 02 лютого 2021 року не виконані, а саме, в уточненій редакції  касаційної скарги не вказані постанови Верховного Суду, в яких вказано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до статті 389 ЦПК України.
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року та постанову пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року.
Вказані посилання не відповідають вимогам статті 389 ЦПК України.
Також, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №  749/106/17 
(провадження № 6-1489цс17) стосується питання стягнення додаткових витрат на дитину, а тому дана постанова не є релевантною для застосування у правовідносинах стягнення додаткових витрат на батьків.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 02 лютого 2021 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. В. Коломієць