ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4202/21 Справа № 201/3152/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року  колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі — Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича про привід боржниці ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и л а:
       У січні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. звернувся до суду з поданням про привід боржника в порядку ст.438 ЦПК України, мотивуючи його тим, що 11 грудня 2019 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчих листів №201/3152/19 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів. 
       Зазначав, що боржник знає про наявність виконавчих проваджень, втім поштову кореспонденцію не отримує, на виклики не з`являється, що свідчить про злісне ухилення від виконання рішення суду. 
       Посилаючись на те, що станом на сьогодні заборгованість, без врахування витрат виконавчого провадження, складає 300 134,98 грн., просив суд застосувати до боржника примусовий привід та доручити виконання ухвали про привід боржника Соборному ВП Дніпровского ВП ГУНП в Дніпропетровській області та Дарницькому РУ національної поліції України в м.Києві. 
       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року в задоволенні подання відмовлено. 
       В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. просить ухвалу скасувати повністю, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права та матеріального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи. Зазначав, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Законом України “Про виконавче провадження” визначено єдиною підставою для застосування до боржника примусового приводу факт неявки останнього без поважних причин за викликом до приватного виконавця. 
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. перебуває зведене виконавче провадження №60867414 з примусового виконання: виконавчого листа №201/3152/19, виданого 29 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики від 11 січня 2018 року в розмірі 270 148 грн.49 коп. (виконавче провадження №60865464); виконавчого листа №201/3152/19, виданого 29 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 2 701 грн.49 коп. (виконавче провадження №60866276) (а.с.49-50,52,54,57-58,60).
       З наданих до подання копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 11 грудня 2019 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60865464 з примусового виконання виконавчого листа №201/3152/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 270 148 грн. 49 коп. (а.с.60). Дана постанова направлена сторонам виконавчого провадження листом від 11 грудня 2019 року №916 (а.с.61).
       Постановою від 12 грудня 2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №60866276 з примусового виконання виконавчого листа №201/3152/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 2 701 грн.49 коп. (а.с.52). Дана постанова направлена сторонам виконавчого провадження листом від 12 грудня 2019 року №916 (а.с.53).
       Постановою приватного виконавця від 12 грудня 2019 року об`єднано виконавчі провадження №60865464 та №60866276 у зведене виконавче провадження №60867414 (а.с.54).
       11 грудня 2019 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні №60865464 винесені постанови про арешт майна та коштів боржниці ОСОБА_2 (а.с.66,67-68), відомості про виконання яких наявні в матеріалах виконавчого провадження (а.с.64).
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 грудня 2019 року, встановлена відсутність у боржниці нерухомого майна (а.с.65).
       В процесі примусового виконання, приватним виконавцем зроблений ряд запитів (електронних запитів) до Пенсійного фонду, МВС України, ДФС України, ДМС України та до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур (а.с.70-75).
       12 грудня 2019 року від ІС ДП «НАІС» була отримана відповідь, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржницею транспортні засоби (а.с.69).
       12 грудня 2019 року від Пенсійного фонду України отримано відповідь, де зазначено що інформація по ОСОБА_2 відсутня (а.с 71-72).
       12 грудня 2019 року від ДФС України надійшла інформація про номери рахунків, що має боржниця ОСОБА_2 (а.с.73).
       13 грудня 2019 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення про виконання постанови про арешт коштів боржниці та повідомлено, що на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови (а.с.74).
       16 грудня 2019 року приватним виконавцем були направленні платіжні вимоги до фінансових установ для примусового списання коштів з рахунків боржниці ОСОБА_1 (а.с.76-92).
       Постановою приватного виконавця від 19 грудня 2019 року було змінено (доповнено) реєстраційні дані, з огляду на отриманий витяг про реєстрацію актового запису про шлюб №758 від 05 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що боржниця, у зв`язку з укладенням шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.97-98).
       19 грудня 2019 року приватним виконавцем був направлений виклик на адресу боржниці, яким зобов`язано її з`явитись до офісу приватного виконавця 26 грудня 2019 року щодо сплати боргу за виконавчим документом або надати підтверджуючі документи про сплату, а також зобов`язано боржницю вчинити інші дії (а.с.101).
       21 грудня 2019 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в розмірі 615 грн.87 коп., які були примусово списанні з рахунків боржниці в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується випискою за період з 16 грудня 2019 року по 22 грудня 2019 року (а.с.102).
       07 липня 2020 року на адресу приватного виконавця надійшло клопотання представника боржниці ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату боржниці. На підтвердження представником надана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03 червня 2020 року, де зазначено, що ОСОБА_6 є керівником ТОВ «ТФТ Інтернешнал» (а.с.143-144).
       Станом на день розгляду даної заяви судом отримана інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що боржниця значиться керівником ТОВ «ТФТ Інтернешнал» (а.с.193).
       З наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ним вчинялися дії, пов`язані з примусовим виконанням виконавчих листів у зведеному виконавчому провадженні (здійснювалися запити щодо встановлення місця проживання, роботи боржниці, наявності рухомого, нерухомого майна, грошових коштів та інш.).
       В матеріалах, що подані до суду, наявні копії конвертів, адресовані боржниці, з позначками «за закінченням терміну зберігання», інформація з пошукової системи Укрпошти та акти про відмову в отримані кореспонденції.
       Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що з поданих приватним виконавцем доказів не вбачається, що боржниця дійсно свідомо, навмисно, без поважних причин не виконує вимоги приватного виконавця (більшість конвертів, адресовані їй, повернуті з позначками «за закінченням терміну зберігання»), що б свідчило про її пряме ухилення від явки до державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення. Також матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного повідомлення представників боржниці про необхідність явки до приватного виконавця та відповідно доказів ухилення їх від явки. Наявна в матеріалах виконавчого провадження заява представника боржниці ОСОБА_5 про звернення стягнення на заробітну плату з вказівкою товариства, де боржниця є керівником, та списання з банківського рахунку боржниці коштів навпаки свідчить про вчинення нею дій, направлених на виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. 
       Згідно з частинами 1,3 статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
       За положеннями частини 1 статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
       У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п.14 ч.3 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження”.)
       Частиною 1 статті 28 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі – документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
       Абзацами 13-15 пункту 4 Розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (в редакції чинній на момент здійснення виклику державним виконавцем) у разі складання протоколу в органі державної виконавчої служби або офісі приватного виконавця, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується для складання та підписання протоколу.
       У виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.
       У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у виклику час виконавець складає відповідний акт, який додається до протоколу.
       Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до приватного виконавця та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.
       Колегія суддів вважає, що приватним виконавцем не надано як суду першої, так і апеляційної інстанцій, належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного належного повідомлення боржника ОСОБА_6 про її виклик до приватного виконавця та його умисного ухилення.
       В той же час з матеріалів справи вбачається, що боржник не може вважатися таким, що злісно ухиляється від виконання рішення суду, оскільки приватного виконавця було повідомлено про офіційне працевлаштування з проханням звернути стягнення на заробітну плату. Також боржник уповноважила представників представляти її інтереси з питань виконання судових рішень. 
       Підстави для визнання вказаного подання обґрунтованим на даному етапі колегія суддів вважає недоведеними.
       Окремо колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відмова в задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає його повторному зверненню до суду першої інстанції у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу до боржника як привід.
       Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
       Оскільки скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає. 
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича залишити без задоволення.

       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

        Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                 Куценко Т.Р.

                                                                        Макаров М.О.