ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/461/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 березня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Вінокурової І.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» (далі - ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2019 №0002443207.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки відповідачем було установлено факт реалізації ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» пального за наявності місць оптової торгівлі пальним без відповідної ліцензії. При цьому у позивача наявна ліцензія на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі.
Водночас поза увагою залишився той факт, що позивач, починаючи з 20.06.2019 неодноразово звертався із заявами про отримання такої ліцензії, однак у відповідь на ці заяви отримував необґрунтовану відмову. 
Позивач зазначає, що такі дії ДФС України є порушенням вимог чинного законодавства, яке регулює правовідносини щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним.
На переконання позивача, такі обставини, а саме наявність у нього ліцензії на оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі та неодноразові звернення до ДФС України із заявою про отримання ліцензії, свідчать про виключну сумлінність його, як платника податків. 
Позивач зазначає, що виконав усі залежні від нього умови для своєчасного отримання такої ліцензії, проте вона не була отримана вчасно саме через протиправні дії податкового органу.
Так, зокрема ДФС України, не дотримано вимоги Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) щодо строків розгляду заяви про отримання ліцензії.
Також позивач уважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене неналежним суб`єктом - ГУ ДПС у м. Києві, оскільки відповідно до вимог Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів повинно прийматися органом, який видав ліцензію, у даному випадку ДФС України.
Отже, податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем, як суб`єктом владних повноважень поза межами його компетенції, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права і неповно з`ясував обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.
Так, позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про факт оптової реалізації позивачем пального, оскільки реалізація ним пального на користь третіх осіб у період з 01.07.2019 по 25.10.2019 із стаціонарної АЗС за адресою м. Київ, провул. Радищева, 6 є саме роздрібною торгівлею пальним, що здійснювалася з автозаправної станції. 
Водночас судом першої інстанції вказані обставини не досліджувалися, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та ухвалення необґрунтованого рішення.
Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що штраф до позивача за порушення порядку здійснення оптової торгівлі, застосований на підставі абз. 8 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР у розмірі 500000 грн, у той час, як указана норма передбачає відповідальність за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії із відповідною санкцією у розмірі 250000 грн.
Поряд з цим апелянт також зазначає, що відповідачем було порушено процедуру проведення перевірки позивача, зокрема щодо наявності підстав для її проведення та зазначення обґрунтування цього у наказі про призначення перевірки. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2020 залишити без змін.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі наказу від 01.11.2019 №2683 у період з 06.11.2019 по 14.11.2019 ГУ ДПС у м. Києві проведена фактична перевірка ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» на предмет дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального.
За результати проведення перевірки складено акт фактичної перевірки від 14.11.2019№700/26-15-32-07/34750848, яким установлено порушення позивачем правил оптової торгівлі паливом. 
Так, на підставі наданих позивачем до перевірки документів та інформаційного ресурсу ДПСУ, перевіркою встановлено реалізацію ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» пального з акцизного складу за адресою: м. Київ, пров. Радищева, 6 (уніфікований номер 1005725) в адресу контрагентів-покупців без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.
24 грудня 2019 року відповідачем на підставі акта фактичної перевірки №700/26-15-32-07/34750848 від 14.11.2019, винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.12.2019 №0002443207, яким позивачу за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині здійснення оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 500000,00 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги його адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Суд, надавши оцінку наведеним у позовній заяві доводам, дійшов висновку, що вони не доводять те, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволенні позовних вимог відсутні.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Обґрунтовуючи позовну заяву, з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2019 №0002443207 позивач зазначав, що: 
1) контролюючим органом з порушенням законодавчо визначених строків приймались рішення про відмову у видачі ліцензії і лише за результатами третього звернення позивача відповідна ліцензія була видана; 
2) посадовими особами контролюючого органу не було запропоновано позивачу підписати акт перевірки, натомість акт перевірки було направлено поштою; 
3) податкове повідомлення-рішення прийнято ГУ ДПС у м. Києві, хоча на переконання позивача мало бути винесено виключно ДПС України; 
4) на офіційній веб-сторінці ДПС України відсутня інформація про особу, яка підписала оскаржуване рішення - ОСОБА_1 .
Водночас позивач, звертаючись з апеляційною скаргою та зазначаючи про протиправність оскаржуваного повідомлення-рішення, як підставу для його скасування зазначив про:
1) порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС», зокрема щодо наявності законних підстав для її проведення, а також належного обґрунтування цього в наказі про її призначення;
2)  невідповідність встановлено порушення заснованій санкції;
3) спростування суті встановленого перевіркою порушення, зокрема заперечення факту здійснення оптової торгівлі пальним без відповідної ліцензії. 
При цьому підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначив: неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» фактично змінено підстави позову, зазначені в позовній заяві та указано зовсім інші підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2019 №0002443207, які суд першої інстанції не розглядав та яким оцінку не надавав.
Відповідно до частини першої та другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (частина третя статті 9 КАС України).
У відповідності до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Поряд з цим положення частини другої статті 44 КАС України вимагають від учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як убачається з матеріалів справи позивач своїм правом на зміну предмету та або підстав позову в установлений статтею 47 КАС України строк не скористався.
Статтею 308 КАС України встановлено межі перегляду судом апеляційної інстанції.
Згідно частини першої цієї статті суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Разом з тим частиною п`ятою статті 308 КАС України установлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, ураховуючи те, що заявлені ТОВ «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2019 №0002443207 з підстав зазначених позивачем у апеляційній скарзі, судом першої інстанції не розглядалися, колегія суддів позбавлена можливості здійснювати апеляційний розгляд справи з їхнім урахуванням і надавати оцінку рішенню суду першої інстанції на предмет дотримання вимог матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Інших доводів, зокрема щодо спростування висновків суду першої інстанції зроблених за результати розгляду справи з урахуванням предмету позову та доводів зазначених у позовній заяві апеляційна скарга не містить.
Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону. 
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛОГІСТИКАТЕХСЕРВІС» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

          Головуючий суддя                                                                         І.О.Лічевецький 

          Суддя                                                                                            В.П.Мельничук 

          Суддя                                                                                           О.М.Оксененко