Справа № 159/5892/18 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/19/21  Категорія: 36 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І., 
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» 13.11.2018 звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами укладено договір № 3/00295 від 01.10.2012 про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування для кв. АДРЕСА_1 . За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області від 03.10.2011, що було прийняте на виконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2011 у справі № 2а/0306/6891/11, відповідач у розглядуваній справі отримала дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт по від`єднанню своєї квартири від мережі централізованого опалення (далі – ЦО) з метою встановлення у ній індивідуальної (автономної системи) опалення. 10.10.2011 ним за заявою відповідача було видано Техумови № 26. Покликаючись на постанову КМ України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі – Правила), зазначає, що відключення споживачів від ЦО і ГВП здійснюється у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Покликаючись на Наказ Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України від 22.11.2005 № 4, зазначає, що ті споживачі, у квартирах яких встановлено індивідуальне опалення, за Правилами повинні брати участь у витратах на централізоване опалення місця загального користування будинку. Розміри таких платежів визначаються за Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місця загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення (далі – Методика), що затверджена Наказом Мінбуду від 31.10.2006 № 359, що зареєстровано у МЮ України 27.11.2006 за № 1237/1311. Позивачем виконано розрахунок визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для квартири відповідача, згідно з яким остання зобов`язана щомісячно у опалюваний період сплачувати послуги з опалення місць загального користування за діючими тарифами теплопостачальної організації, а саме: сходова клітка – 0,09 Гкал/міс., підвал – 0,05 Гкал/міс., а всього – за 0,14 Гкал/міс. Внутрішньобудинкові системи ЦО та гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною, тому послуги з ЦО місць загального користування мешканці будинку сплачувати повинні. Позивач надає послуги з ЦО місць загального користування у вказаному вище будинку. Однак відповідач свої зобов`язання по їх оплаті належно не виконує і станом на 01.10.2018 має заборгованість перед позивачем за спірний період. На неодноразові нагадування про необхідність сплати боргу, відповідач не реагує. 15.08.2018 позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги в сумі 2 638 грн 29 коп. 05.10.2018 судом було видано такий наказ. 25.10.2018 судовий наказ у справі № 159/4073/18 було скасовано. Просить стягнути на його користь з відповідача 2 638 грн 29 коп. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, що виникла станом на 01.10.2018 за період з лютого 2016 року по вересень 2018 року та судові витрати у справі. 
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованість за надані послуги що виникла станом на 01.10.2018 за період з лютого 2016 року по вересень 2018 року включно в сумі 2 638 грн 29 коп., та 1 762 грн судових витрат, а всього 4 400 (чотири тисячі чотириста) грн 29 коп.
Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що розрахунковий лист є неналежним, недопустим та недостовірним доказом, так як не містить даних про проведений розрахунок, підпису керівника, головного бухгалтера, не відповідає вимогам законодавства щодо документа, не містить даних наявності сальдо на початок нарахування, містить дані про нульову площу, тому не є доказом наявності та розміру заборгованості. Відповідно до п. 3.1.8 КТМ-204 України 244-94 Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні, частка втрат від відпущеної теплоти в теплотрасах приймається при протяжності до 300 м – 1% на кожні 100 м теплотраси. Оскільки теплотраса є двохтрубною (пряма та зворотна труби), то загальна довжина труби завжди буде вдвічі більшою від довжини теплотраси. Втрати тепла в теплотрасах та теплоізольованих розподільчих трубопроводах у підвальних приміщеннях – одного порядку (співмірні). Вказана в робочому проекті загальна довжина розподільчих труб – 59 м, що відповідає еквівалентній довжині теплотраси: 59 м : 2 = 29,5 м. Отже, в ізольованих розподільчих трубопроводах такої довжини орієнтовні втрати тепла повинні складати не більше: 29,5 м : 100 м х 1% = 0,295% від кількості теплової енергії, яка передається цими трубами до приєднання до них приладів опалення. При цьому, якщо для оплати мені за опалення сходової клітки припадає 0,09 Гкал, то частка втрат тепла складатиме 0,09 Гкал х 0,00295 = 0,0002655 Гкал, а не 0,05 Гкал, як в проекті. Позивач не врахував показників лічильника теплової енергії, що встановлений у 2015 році. Покликаючись на ч. 5 ст. 19. абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1, 2 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зазначає, що позивач нараховує їй сталу і завищену суму вартості теплової енергії, необхідної для належного опалення сходової клітки під`їзду будинку, а не фактично наданої ним, віднімаючи її від загальної вартості теплової енергії, спожитої будинком за показаннями лічильника, чим вимагає від неї часткової оплати послуг, наданих іншим мешканцям будинку. Зовнішній вигляд та розташування наявного у сходовій клітці приладу опалення свідчить про те, що він саморобний, крім того, згідно Висновку експерта № 27 (проведеного за зверненням представника відповідача) будівельно-технічної експертизи за зверненням гр. ОСОБА_2 від 20.11.2019 вказаний опалювальний прилад не відповідає проектно-технічній документації. Зазначений висновок експерта суд першої інстанції не взяв до уваги. Позивач визнав, що температура повітря у сходовій клітці протягом спірного періоду була недостатньою. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що підприємство виконує розрахунок визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для квартир житлового будинку відповідно до Методики, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359. Кількість теплової енергії яка витрачається на опалення місць загального користування розраховується в Гкал для кожної окремої квартири з індивідуальним опаленням та є сталою і не залежить від показників приладу обліку теплової енергії, встановленого в будинку. Окремо встановленого лічильника на опалення місць загального користування немає. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, що відповідач є власником квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 .
У вказаному вище будинку діє система централізованого опалення, послуги з постачання надає позивач.
06 жовтня 2011 року відповідачці погоджено відключення від централізованого опалення, видано технічні умови № 26, якими зобов`язано розробити проектно-технічну документацію на індивідуальне опалення, яка повинна включати з ПТМ «Ковельтепло» реконструкцію існуючої внутрішньобудинкової системи опалення та визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування.
Виготовлена технічна документація відповідає «Методиці розрахунку кількості теплоти спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирих будинків та визначення плати за їх опалення».
01 жовтня 2012 року сторонами складено акт про відключення квартири від мережі центрального опалення, узгоджено наведений у робочому проекті розрахунок кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування – 0,09 Гкал/міс за опалення сходової клітки та 0,05 Гкал/міс за підвал.
Того ж дня між сторонами укладено договір № 3/00295 по надання послуг з централізованого опалення місць загального користування із визначенням у п.3.1 обов`язку споживача оплачувати щомісячно послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з розрахунком кількості теплоти на рівні 0,14 Гкал/міс (0,09 для сходової клітки, 0,5 – для підвалу).
У 2015 р. у будинку, де розташована квартира, належна відповідачеві, було встановлено загальнобудинковий вузол комерційного обліку (лічильник).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема і послуг з теплопостачання, між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання».
Порядок надання послуг, порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення до прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111, яка була чинною у 2011 році (рік виготовлення ПП «Ковелькомунпроект» робочого проекту), втратила чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 N 315.
Пункт 12 Правил передбачав, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
Пунктом 28 Правил визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики розрахунку від 31.10.2006 № 359 встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі, якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках – визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.
Методика розрахунку від 31.10.2006 № 359, за якою позивачці ОСОБА_1 обраховано розмір щомісячної оплати, зберігала чинність на час звернення позивача із позовом до суду та діяла до 25 січня 2019 року, до набрання чинності Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22.11.2018 року №315. 
Оскільки місця загального користування в будинку, де мешкає відповідачка, обігріваються тим же самим трубним регістром опалення, що і був наявний при укладенні договору про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування від 01.10.2012, тобто надаються послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, остання, як користувач таких послуг, не надавши доказів про недодержання умов договору іншою стороною, має обов`язок здійснювати оплату за їх надання у розмірі, визначеному цим договором.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2019 у справі № 159/6776/18 за позовом ОСОБА_1 до ПТМ «Ковельтепло» про захист прав споживачів, що залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05.06.2019, є таким, що набрало законної сили 05.06.2019 і відповідно до постанови Верховного Суду від 26.02.2019, нарахування ОСОБА_1 плати за опалення місць загального користування у спірному періоді визнано таким, що є правомірним.
Висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами склались та існують договірні правовідносини, за якими позивач як теплопостачальна організація надає відповідачеві як споживачеві послуги з централізованого опалення, а остання має обов`язок своєчасно здійснювати оплату за послуги, за встановленими тарифами, у строки та на умовах, встановлених чинним законодавством, як власник вказаної вище квартири та сторона договору є правильним.
На підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунковий лист, у якому відображено період нарахування оплати за надані послуги по опаленню місць загального користування, суму нарахувань, суму оплати. Даний розрахунок не спростований відповідачкою і є належним та допустимим доказом.
Робочий проект визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для квартири АДРЕСА_1 , був виготовлений у 2011 році на замовлення ОСОБА_1 і на даний час є чинним.
У суді не встановлено, що позивач вимагає від відповідача оплати послуг, наданих іншим мешканцям будинку. Нарахування плати позивачем є правомірним та обґрунтованим.
Судом першої інстанції надано оцінку доказам у їх сукупності і позивач довів надання належних послуг по централізованому опаленню місць загального користування.
Висновок експерта Товариства «Експерт Інвест» № 27 судової будівельно-технічної експертизи від 25.11.2019, наданий за зверненням ОСОБА_2 , щодо невідповідності опалювального приладу, розміщеного у першому під`їзді житлового будинку на АДРЕСА_3 проекно-технічної документації на будівництво даного будинку, не заперечує надання послуг по опаленню відповідачці і не підтверджує неналежне опалення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

 
П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий 

 
Судді