ПОСТАНОВА 
Іменем України

25 лютого 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 389/453/20
провадження № 22-ц/4809/102/21 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
        суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Сорокіної Н.В.
       Учасники справи:
       позивач   - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;
       відповідач - ОСОБА_1 .
      
 Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року, у складі головуючого судді Савельєвої О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 році Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ОСОБА_2 змінила прізвище на - ОСОБА_1 .
Позивач, в обгрунування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 05.04.2013.
Відповідно до вказаної заяви відповідач отримала кредит у розмірі - 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Вказував, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти за борговими зобов`язаннями, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 08.12.2019 має заборгованість у розмірі – 66058,67 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредита – 6734,89 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України, – 1069,50 грн., нарахованої пені 54632,44 грн. , а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф процентна складова 3121,84 грн.
Вказував, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів банку.
Просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 , пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах  доводів та  вимог апеляційної скарги, апеляційний суд  дійшов  висновку, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню  з  таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки  щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на необгрнутовнаість позовних вимог.
        Колегія суддів, погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, як з таким, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
       Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою 05.04.201 було укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 
В анкеті-заяві вказано, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.
Також вказано, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з сайту http://privatbank.ua. Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті www.privatbank.сом.ua. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку (а.с.13).
Суд першої інстанції встановив, що анкета-заява не містить відомостей щодо встановлення кредитного ліміту, процентної ставки за користування коштами та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Встановлено, що на підставі вказаного договору ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) отримала кредит у розмірі – 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Звернувшись з позовними вимогами позивач додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Вказані витяги не підписані відповідачем (а.с.14, 15-31).
Звернувшись з позовними вимогами позивач надав розрахунки заборгованості, з яких судом першої інстанції було встановлено, що відповідачкою було сплачено - 9620,55 грн. кредитної заборгованості. 
       Таким чином, судом було встановлено, що заборгованість за кредитними зобов`язаннями була погашена в розмірі фактично наданого відповідачці позивачем грошового кредиту.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач сплатила банку заборгованість за простроченим тілом кредиту, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню і колегія суддів погоджується із таким висновком суду. 
Щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення процентів, пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру суд першої інстанції послався на те, що відповідач належним чином не ознайомлений з умовами кредитного договору і ця обставина підтверджена матеріалами справи. 
Необґрунтованими є посилання позивача, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження  № 6-16цс15).
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується і колегія суддів, що позичальник не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: проценти, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають ,що узгоджується із позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
17.03.2021 – складено постанову
Головуючий суддя                                                                                               О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                                             Л.М. Дьомич
                                                                      
                                                                                          О.А. Письменний