П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10740/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Чернова Ганна Валеріївна  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
21 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року  (місце ухвалення рішення - м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з врахуванням уточнень до позовної заяви, просила суд:
- визнати протиправними та скасувати постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області по виконавчому провадженню № 58651949 від 20.08.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та від 21.08.2019 про стягнення виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про арешт майна боржника від 12.09.2019 по виконавчому провадженню № 59868155.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що в судовому порядку дублікат виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не визнано, тому у суду відсутні підстави для скасування постанов державного виконавця. 

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2    ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Cудами встановлено, що ПАТ "Імексбанк" звернулось до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомир із заявою вих.№ 376 від 11.03.2019 про відкриття виконавчого провадження на підставі дубліката виконавчого листа, виданого 04.09.2018 Богунським районним судом м.Житомира по справі № 295/8723/13-ц. 
У заяві вказало, що 01.10.2018 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира по справі № 295/8723/13-ц поновлено ПАТ "Імексбанк" строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 04.09.2018.

19.03.2019 Богунським відділом державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження № 58651949 з виконання виконавчого листа № 295/8723/13-ц, виданого 04.09.2018 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Імексбанк" заборгованості за кредитним договором № 158 від 21.08.2007 в сумі 1917189,87 грн.
Крім того, 19.03.2019 Богунським відділом державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у ВП № 58651949 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 191718,99 грн.
Під час примусового виконання виконавчого листа № 295/8723/13-ц, в межах ВП № 58651949: постановою від 19.03.2019 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , направлено запити до державних органів з метою встановлення наявності такого майна у позивача, прийнято постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 29.03.2019.
Постановою державного виконавця Богунського відділом державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 20.05.2019 виконавче провадження № 58651949 передано до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
22.05.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківським А.С. прийнято виконавче провадження № 58651949.
Під час примусового виконання виконавчого листа № 295/8723/13-ц, в межах ВП №58651949 державним виконавцем 29.05.2019 описано та арештовано майно - приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", постановами від 10.06.2019 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 та призначено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань визначення ринкової вартості описаного майна. Вартість робіт з оцінки арештованого майна склала, згідно акту прийому-передачі робіт та наданих послуг, 1200 грн.

07.08.2019 ПАТ "Імексбанк" звернулось до відповідача із заявою №1326 про повернення дубліката виконавчого листа, виданого 04.09.2018 Богунським районним судом м.Житомира по справі № 295/8723/13-ц стягувачу.
На підставі вказаної заяви та керуючись п.1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий лист № 295/8723/13-ц від 04.09.2018 повернуто стягувачу ПАТ "Імексбанк" постановою від 20.08.2019.
20.08.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківським А.С. прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які складаються з: витрат за користування АСВП - 69 грн; витрат за поштові відправлення (рекомендований лист масою до 50 г у межах України 35 шт. х 15 грн) - 525 грн; витрат за послуги суб`єкта оціночної діяльності в сумі 1200 грн, а всього 1794 грн.
21.08.2019, відповідачем, у зв`язку з поверненням виконавчого листа № 295/8723/13-ц від 04.09.2018 стягувачу, винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 191718,98 грн.
22.08.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківським А.С. відкрито виконавче провадження № 59868155 з виконання постанови від 20.08.2019 №58651949 про стягнення виконавчих витрат.
Постановою від 10.09.2019 до зведеного виконавчого провадження № 59321199 приєднано виконавче провадження № 59868155.
12.09.2019 відповідачем прийнято постанову про арешт майна у ВП № 59868155, в тому числі, при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення виконавчих витрат, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в сумі 193515,98 грн.
11.11.2019 в.о.начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Луцюк А.В. виправлено помилку у постанові про арешт майна від 12.09.2019 ВП № 59868155 та виключено з вступної частини виконавчі провадження, окрім проваджень з примусового стягнення виконавчих витрат в сумі 1794 грн та виконавчого збору в сумі 191718,98 грн.
Не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору від 21.08.2019, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 20.08.2019 у ВП № 58651949, постановою про арешт майна боржника від 12.09.2019 по виконавчому провадженню № 59868155, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон, в редакції станом на виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 4 статті 27 Закону встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до частини першої статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Отже, факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору.
У відповідності до частини 2 статті 27 Закону, в редакції станом на момент відкриття виконавчого провадження та на 21.08.2019, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 3 статті 40 Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем повернуто виконавчий лист № 295/8723/13-ц від 04.09.2018 стягувачу ПАТ "Імексбанк" на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Під час примусового виконання виконавчого листа № 295/8723/13-ц від 04.09.2018 старшим державним виконавцем виконавчий збір в сумі 191718,98 грн з ОСОБА_1 не було стягнуто, тому винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 21.08.2019 ВП № 58651949.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на момент прийняття спірних постанов, відповідач діяв у межах повноважень, визначених ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно прийнято постанову про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, за надані послуги суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , за послуги поштового зв`язку, оскільки ці витрати є підтвердженими.

Крім того, частинами 1, 2, 3 ст.56 Закону № 1404-VIII визначено. що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Таким чином, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника у разі несплати останнім виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.
Враховуючи, що постанова про арешт майна ОСОБА_1 від 12.09.2019 у редакції постанови від 11.11.2019 (про виправлення помилки) прийнята у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в сумі, вона є правомірною.

В той же час, судом першої інстанції встановлено та не спростовано в ході апеляційного розгляду справи, що підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення заборгованості за кредитним договором №158 від 31.08.2007 в сумі 1917189,87 грн та послідуючих виконавчих дій, в тому числі прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 193515,98 грн від 21.08.2019 ВП № 58651949, постанови про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 1794 грн № 58651949 від 20.08.2019, постанови про арешт майна від 12.09.2019 слугував дублікат виконавчого листа, виданий Богунським районним судом м.Житомира згідно ухвали від 25.05.2018 про видачу дубліката виконавчого листа, строк пред`явлення якого поновлено ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 01.10.2018, які скасовані Житомирським апеляційним судом 29.10.2019.

Відтак, державним виконавцем було розпочато примусове стягнення боргу з позивача в сумі 1917189 грн 87 коп та інші виконавчі дії в межах такого стягнення, зокрема прийняття оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадженнята про арешт майна, на підставі дубліката виконавчого листа, видача якого визнана Житомирським апеляційним судом неправомірною.
Крім того, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання в судовому порядку також визнано незаконним. 

Згідно частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у свої практиці зазначив, що ефективний спосіб захисту повинен бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд суб`єкта владних повноважень дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (Рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005) і такий спосіб захисту повинен існувати незалежно від форми його вираження у правовій системі тієї чи іншої країни (Рішення у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» від 15.11.1996). Ефективний спосіб захисту повинен запобігати виникненню або продовженню порушенню чи надати належне відшкодування порушенню, що мало місце (Рішення у справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач буде змушена сплатити кошти згідно постанов про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, а також чинним залишиться арешт, накладений на майно позивача постановою 12.09.2019, хоча виконавче провадження  було розпочато на підставі протиправно виданого дубліката виконавчого листа. В даному випадку  фактично здійснювалось виконавче провадження зі стягнення боргу, яке б не мало здійснюватись внаслідок відсутності належної правової підстави - виконавчого листа.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.