Справа № 127/19443/20
Провадження № 33/801/11/2021
Категорія: 155
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року	Справа № 127/19443/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406621 від 17 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 17 серпня 2020 року о 10:25 год. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 1а керував транспортним засобом BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у КП ВОНД «Соціотерапія» у повному обсязі. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.
       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406621, висновком КП ВОНД «Соціотерапія» №2608, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, рапортом та іншими матеріалами наявними в справі про адміністративне правопорушення.
       Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд попередньої інстанції не надав належної оцінки тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків. Вважає, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час і місце розгляду справи, оскільки направляв судову повістку не за адресою його проживання. На думку заявника, суд помилково відмовив в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, який є найбільш наближеним до його місця проживання та реєстрації, порушивши право останнього на захист. Крім того, апелянт вказує на закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток (а.с. 32,33) за адресою зазначеною в апеляційній скарзі та довідці про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №388687-2020 від 03 січня 2020 року (а.с. 29).
Зважаючи на викладене та враховуючи положення ч.2 ст.268 та ч.6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406621 від 17 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 17 серпня 2020 року о 10:25 год. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 1а керував транспортним засобом BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у КП ВОНД «Соціотерапія» у повному обсязі. 
Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписав його та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті вказав, що надасть у суді. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Ознаками наркотичного сп`яніння згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння або неприродна блідість.
Тобто, працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 вищезазначені ознаки, мав право доставити останнього до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, для проведення такого огляду.
Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рапорта поліцейського взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Голуба Д.О. від 17 серпня 2020 року, під час несення служби по охороні громадського порядку та забезпеченню безпеки дорожнього руху у м. Вінниці спільно з молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було зупинено транспортний засіб BMW 325i д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП ВОНД «Соціотерапія». Від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився в присутності лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №2608 від 17 серпня 2020 року.
Так, згідно вказаного висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2608 від 17 серпня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у присутності лікаря ОСОБА_3 . Вказаний висновок містить підписи ОСОБА_1 , лікаря ОСОБА_3 та поліцейського ОСОБА_4 .
Таким чином, суд приймає до уваги пояснення викладені у рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Голуба Д.О., висновок медичного огляду № 2608 від 17 серпня 2020 року та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності свідків, оскільки у суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Вказані дії останнього є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Покликання ОСОБА_1 на те, що суд попередньої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, повідомив працівникам поліції адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 , за якою і здійснювався виклик останнього, шляхом надсилання судових повісток (а.с. 15, 16). Відомості про інше місце реєстрації чи проживання ОСОБА_1 не зазначав та відповідних доказів не подавав.
Поряд з цим, 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 , користуючись своїм обсягом прав у відповідності до процесуального закону, подав клопотання про направлення матеріалів справи за підсудністю, що підтверджує його обізнаність з приводу розгляду вказаної справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що судом попередньої інстанції, у відповідності до норм КУпАП вжито заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною заявником в протоколі про адміністративне правопорушення, однак останній не зважаючи на достовірну обізнаність про розгляд 11 листопада 2020 року справи щодо нього у Вінницькому міському суді Вінницької області, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.
Доводи апеляційної скарги, про те що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримався вимог процесуального законодавства щодо територіальної (виключної) підсудності, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке.
Частиною 1 статті 276 КУпАП передбаченого, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 1а, яке відноситься до підсудності Вінницького міського суду Вінницької області.
Поряд з цим, ОСОБА_1 підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, був обізнаний про направлення адміністративної справи відносно нього до Вінницького міського суду Вінницької області.
Таким чином, вказані доводи стосовно того, що справа була розглянута з порушенням правил підсудності є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Апеляційний суд вважає безпідставними також доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі, в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Як вбачається із матеріалів справи, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 17 серпня 2020 року (а.с.2).
Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята 11 листопада 2020 року, тобто в межах трьохмісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КпАП України, тому підстави для закриття провадження у справі передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП відсутні.
Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                О.Ю. Береговий