ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1011/21 Справа № 211/5880/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи :
позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
В обґрунтування позову зазначив, що підприємство надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опаленні за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2019 року в розмірі 23 574,53 грн.
Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення, а також 3% річних у розмірі 1533,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6141,30 грн., позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідачів.
Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задоволені.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2019 року включно, в сумі 23574 (двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 53 коп., 3% річних в сумі 1533 (одна тисяча п`ятсот тридцять три) гривні 09 коп., інфляційні втрати в сумі 6141 (шість тисяч сто сорок одна) гривня 30 коп. 
Стягнуто в рівних частках з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок, тобто з кожного по 480 (чотириста вісімдесят) гривень 25 копійок. 
Відповідач ОСОБА_3 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити АТ «Криворізька теплоцентраль» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3200 грн.
При цьому, скаржник зазначає, що 12.11.2011 року він встановив в квартирі автономне опалення, що підтверджено Актом б/н від 01.04.2012 року, підписаним представником позивача та завірений штампом позивача (абонентська дільниця №3). Вказує, що для законного встановлення автономного опалення в своїй квартирі він уклав із Приватним підприємством «ФАЄР-СВ» договір на виконання підрядних робіт №17 від 13.06.2011 року, відповідно, якому підприємство склало робочий проект на облаштування автономного опалення в квартирі відповідачів, який був узгоджений з ПАТ «Криворіжгаз», тому вважає, що ним було вчинено усі залежні від нього дії для законного установлення автономного опалення. Вказує, що Актом б/н від 02.11.2011 року, скріпленим штампом ПАТ «Криворіжгаз» підтверджується підключення газового котла та ПГ-4, Актом №568 від 07-12.201 року, скріпленим штампом ПАТ «Криворіжгаз» підтверджується підключення газового лічильника в квартиру відповідачів, Актом б/н від 01.12.2011 року, скріпленим штампом ПАТ «Криворіжгаз» підтверджено приймання в експлуатацію котла та перемонтаж газової плити в квартиру, квитанціями підтверджується оплата послуг газопостачання по лічильнику, що у порівняльній сукупності квитанцій опалювального та неопалювального сезонів доводять опалення квартири відповідачів газовим котлом, а не централізованим теплопостачанням позивача.
Відповідач вказує, що документи підтверджують відєднання від мереж теплопостачання позивача квартири відповідачів з моменту відключення від мереж теплопостачання позивача. Наголошує на тому, що, доручивши спеціалізованому підприємству облаштування квартири автономним опаленням та його оформлення належними документами, він вважав, що перелічені документи на автономне опалення є такими, що у сукупності підтверджують законність облаштування і користування автономним опаленням. Про неналежне оформлення документів відповідачу стало відомо після отримання оскаржуваного судового рішення, оскільки він дійсно не має акту міжвідомчої комісії. Вважає, що відсутність у відповідачів належних документів на автономне опалення не може бути підставою для продовження нарахувань за централізоване теплопостачання у квартиру відповідачів, оскільки такі послуги позивачем не надаються з 12.11.2011 року. Відповідач зазначає, що з огляду на факт наявності в квартирі відповідачів автономного опалення, предметом доказування за даним позовом є не законність його підключення, а факт надання чи не надання послуг позивачем. На думку відповідача в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем в квартиру відповідачів послуг з централізованого теплопостачання, тоді, як наявні в справі документи, а також документи, додані до апеляційної скарги, які відповідач не мав можливості з поважних причин подати до суду першої інстанції, вказують на те, що позивач не надавав в квартиру відповідачів послуги з централізованого теплопостачання в період з 01.10.2013 року по 31.08.2019 року, відповідно вимоги позивача є незаконними.
Окремо, скаржник зазначає, що позивачем в порушення вимог п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 року, який діяв на час подання позову та втратив чинність 01.05.2019 року, позивачем не надано договору про надання житлово-комунальних послуг в квартиру відповідачів.
Також, скаржник вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи 02.06.2020, тому був позбавлений можливості надати суду свої пояснення, доводи та міркування з приводу заявлених позовних вимог та доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до порушення його процесуальних прав та призвело до ухвалення необ`єктивного судового рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , позивач АТ «Криворізька теплоцентраль», просить відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити без змін законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14 - довідки), та є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».
Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль».
У результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. №514-УІ, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах м.Кривого Рогу.
На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року №343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року №01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП, державному підприємству «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (опалення та гаряче водопостачання), прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України від КПТМ «Криворіжтепломережа».
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).
АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2019 рік, яка становить 23574,53 грн. ( а.с.6).
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі виходив з того, що, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат. 
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та погоджується із доводами відповідача ОСОБА_3 , викладеними в апеляційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наявності підстав для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль», з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
Доводи відповідача ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі зводяться до того, що з 12.11.2011 року він встановив в квартирі автономне опалення, що підтверджено Актом б/н від 01.04.2012 року, підписаним представником позивача та завірений штампом позивача, що документи наявні в матеріалах справи та додані ним до апеляційної скарги підтверджують відєднання від мереж теплопостачання позивача квартири відповідачів з моменту відключення від мереж теплопостачання позивача, що відсутність у відповідачів належних документів на автономне опалення не може бути підставою для продовження нарахувань за централізоване теплопостачання, що квитанціями про оплату послуг газопостачання по лічильнику довено опалення квартири відповідачів газовим котлом, а не централізованим теплопостачанням позивача, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем в квартиру відповідачів послуг з централізованого теплопостачання, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за ненадані послуги, є незаконними. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими довадами ОСОБА_3 та вважає їх необґрунтованими.
Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст.68 ЖК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання».
Відповідно до ч.1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.
Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правовідносини між сторонами у цій справі врегульовані рядом нормативно-правових актів, а саме: Цивільний кодекс України, Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633-ІУ (із змінами), Правила користування тепловою енергією, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», тощо.
Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України №2633-IV від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України №2633-IV, споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі – Правила).
Відповідно до пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил) .
Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі Порядок № 4, втратив чинності з 17.09.2019 року), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.
Порядком №4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06 листопада 2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587, були внесені зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року №4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
При проектуванні будинку закладається засіб централізованого теплопостачання, згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.
До технічного обладнання в будинку відносяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали, ліфти, центральні розподільчі щити електропостачання, а також елементи благоустрою прибудинкової території).
Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири (приміщення) не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири (приміщення).
Відключення окремих квартир по стояку будинку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інших споживачів цього будинку.
Таким чином, діюче в Україні законодавство передбачає імперативний порядок відключення будинку від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустимим доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією, що повністю узгоджується із правововою позиція висловленою Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі №212/2214/15-ц.
Наданий відповідачами Акт б/н від 01.04.2012 року постійно діючою міжвідомчою комісією не затверджений, що не заперечується скаржником.
Наданий стороною відповідачів Акт підтверджує демонтування опалювального обладнання у житловому приміщені, а не факт, виконаного в законному порядку, відключення від системи централізованого опалення, інших будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення відповідачів від системі централізованого опалення в квартирі, власниками якої вони є, останніми не надано.
Факт надання позивачем житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується актами подачі теплоносія (акт від 17.10.2013р.; акт від 26.10.2014р.; акт від 26.10.2015р.; акт від 27.10.2016; акт від 29.10.2017р. акт №129 від 12.11.2018р).
У Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951 цс 15, колегія суддів Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшла до висновку, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2019 року по справі 210/5769/16-ц, тому твердження відповідача ОСОБА_3 про не надання позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг в квартиру відповідачів, колегія суддів відхиляє, оскільки зобов`язання відповідачів в умовах неукладеного договору про надання послуг з централізованого опалення виникає на підставі дії законів, що перелічені вище, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача послуги від цивільно-правової відповідальності. 
Окремо слід зазначити, що наданими відповідачем ОСОБА_3 доказами підтверджується той факт, що процедурою встановлення автономного опалення він зайнявся у 2011 році, тобто в той час, коли діючи законодавством вже було заборонено відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку (Зміни до Порядку;4 від 22.11.2005 року, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169, набрали чинності 14 грудня 2007 року).
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачами по справі належними та допустимими доказами не доведено, що відключення їх квартири від централізованого опалення було здійснено в порядку передбаченому Правилами, тобто не самовільно, і за таких обставин, позовні вимоги позивача є повністю доведеними.
Рішення суду в частині стягнутого судом розміру заборгованості та періоду її нарахування, який частково виходить за межі позовної давності, судом апеляційної інстанції не переглядається, оскільки в апеляційній скарзі немає заперечень у цій частині.
З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на законних підставах задовольнив позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», а доводи відповідача ОСОБА_3 , викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

Головуючий:
Судді: