КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/23213/20                                                                                     головуючий у І інстанції: Валігура Д.М. провадження 33/824/1277/2021                                         головуючий суддя в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.

 
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 березня 2021 року                                                                                  м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу  за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021року,- 
 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , прописаного АДРЕСА_2 , працюючого КП «Київпастранс» філія автомобільний парк №8, водієм, - до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить                 17 000 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючи із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права та КУпАП, просив її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення, зокрема посилається на те, що з наявної в матеріалах копії вбачається, що рапорт складено заздалегідь, крім того копія не завірена належним чином, долучене фото зроблено невідомим технічним засобом та на ньому відсутні відомості про дату, час та місце зйомки та особу, що зображена. 
Зазначав, що поліцейські склали відповідний протокол при перевірці документів, під час перерви між рейсами, зауважував, що у вказаний час перевезення пасажирів не здійснювалось, а він очікував відправлення в рейс в окремій ізольованій кабіні автобуса.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Герус Ю.М. апеляційну скаргу підтримали.
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу подано 01 лютого 2021 року, з огляду на те, що 30 та 31 січня 2021 року являлись вихідними днями, строк на апеляційне оскарження не пропущено.   
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні правопорушення доведена протоколом та іншими доказами наявними в матеріалах справи.
Однак, з зазначеним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з таких підстав.
Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно із положеннями ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року на усій території України продовжено карантин.
Відповідно до п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від         22.07.2020 року, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 03 листопада 2020 року о 12 год. 55 хв. ОСОБА_1 керуючи автобусом МАЗ 203069, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом №20 без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, чим порушив п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020року.
На підтвердження доведеності вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, посадова особа, яка склала протокол, до суду надала протокол серії ГП №526677 про адміністративне правопорушення, рапорт та роздруківку фото.
Оцінюючи зазначені докази щодо їх взаємозв`язку та достатності, апеляційний суд приходить до висновку, що вони не є належним підтвердженням вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення складений без зазначення свідків та їх пояснень.
Фото долучене до матеріалів справи не може бути належним доказом на підтвердження вказаних в протоколі обставин, оскільки залучено в непередбачений законодавством спосіб.
Апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , що на момент складення протоколу, останній перебував в перерві між рейсами, а відтак перевезення пасажирів не здійснював, та крім того знаходився в ізольованій кабіні автобуса, оскільки це відповідає матеріалам справи. 
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Згідно із ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.
Апеляційний суд, керуючись ст.62 Конституції України, вважає, що усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд при розгляді справи не звернув увагу, що оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно                     ОСОБА_1   та притягнення його до адміністративної відповідальності, з врахуванням викладених обставин, є необґрунтованим, а вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.
У рішенні по справі "Karelin v. Russia" № 926/08 ECHR від 20 вересня 2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.
Відтак, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вказана постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених  п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 20 січня 2021 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                О.І. Сліпченко