ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 580/2846/20
адміністративне провадження № К/9901/31223/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 580/2846/20
за позовом     ОСОБА_1 
до    Степанківської сільської ради 
про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди
за касаційною скаргою     ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року (суддя Гарань С. М.) та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Єгорової Н. М., суддів: Сорочка Є. О., Федотова    І.    В.) 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.    У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Степанківської сільської ради, в якому просив:
- визнати незаконним рішення Степанківської сільської ради від 23 червня 2020    року № 47-37/VII «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди», яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років на сесії Степанківської сільської ради;
- зобов`язати Степанківську сільську раду прийняти рішення про надання позивачу в оренду земельну ділянку площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років в адміністративних межах Хацьківської сільської ради (Степанківської об`єднаної територіальної громади) Черкаського району Черкаської області;
- стягнути з відповідача кошти у сумі 2 102 грн моральної шкоди на користь позивача, завдану суб`єктом владних повноважень внаслідок прийняття протиправного рішення.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
3. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у цій справі повернуто скаржнику.
4. Постановляючи такі ухвалі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно, а саме не надав документ про сплату судового збору. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.    Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020    року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020    року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права. Так, судами не враховано, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», як учасник бойових дій, а тому не обмежений переліком справ пов`язаних з порушенням його прав, будь-то сімейні, житлові, трудові, земельні чи інші спори. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом із земельних спорів, де порушенні його соціальні права на гарантії надані Конституцією України - на отримання земельної ділянки та до матеріалів позову додано копію посвідчення учасника бойових дій, за таких обставин у судів попередніх інстанцій були відсутні підстави для повернення позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7.     В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 19 листопада 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г. , судді: Стрелець Т. Г., Рибачук А. І.
9. Ухвалою Верховного суду від 08 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року.
10. 28 грудня 2020 року Степанківська сільська рада подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому остання просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуванні рішення без змін.
11.  Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 02 лютого 2021 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
13. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
14. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
15. У пункті 8 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
16. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
17. Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України особа, яка звертається до адміністративного суду з позовною заявою, додає до неї документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
18. Поряд з цим, у відповідності до частини першої    статті 293 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
19. Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлені    статтею 296 КАС України, пунктом першим частини п`ятої, частиною шостою якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до    закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
20. Водночас, згідно з положеннями частини другої    статті 298 КАС України    до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених    статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169 цього Кодексу.
21. В свою чергу,    статтею 169 КАС України    (пункт 1 частини четвертої) встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
22. Таким чином, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення позовної заяви чи апеляційної скарги без руху, які у разі не усунення такого недоліку, повертаються особі, яка її подала.
23. Разом з тим, за змістом частин першої, другої    статті 132 КАС України, судовий збір входить до складу судових витрат, а його розмір та порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
24. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає    Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»    (далі - Закон № 3674-VI).
25. У розумінні частини першої    статті 1 Закону № 3674-VI    судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
26. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (частина перша    статті 2 Закону № 3674-VI).
27. Стаття 5 цього ж Закону    встановлює пільги щодо сплати судового збору і наводить перелік категорій осіб, які звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
28. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
29. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
30. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
31. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу надання Степанківською сільською радою в оренду позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
32. Колегія суддів звертає увагу, що заявлені вимоги не зачіпають порядку, обсягу соціальних гарантій ОСОБА_1 чи будь-яким іншим чином стосуються соціального і правового захисту ветеранів війни. За таких обставин, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у цій справі підлягає сплаті.
33. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 23 березня 2020 року у справі № 9901/70/20.
34. З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо повернення позовної заяви та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 через не усунення недоліків зазначених в ухвалах про залишення позовної заяви та апеляційної скарги без руху.
35. Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
36. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
37. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
38. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України»,         суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (надалі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (пункт 33).
39. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського Суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» та від 09    червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).
40. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
41. Згідно    статті 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
42. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а тому ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись статтями    345,    349,    350,    355,    356,    359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   А.І. Рибачук