Справа № 127/18101/20
Провадження № 22-ц/801/182/2021
Категорія: 16
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року	Справа № 127/18101/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Вінницька міська рада, 

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Покоєвича Артема Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Федчишена С. А.,

встановив:

Короткий зміст вимог

 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради від 09 листопада 2017 року № 2551.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки та не надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

 
Не погодившись із цією ухвалою суду, адвокат Покоєвич Артем Олексійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року для розгляду вказаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 справу призначено до апеляційного розгляду на 14 січня 2021 року о 08:30 год.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначає, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду не звернув уваги на виписку із медичної карти ОСОБА_1 про його перебування на лікуванні у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги». ОСОБА_1 зважаючи на його вік та стан здоров`я знаходиться у групі ризику у зв`язку із пандемією Covid-19. 

У клопотанні від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 указував про стан його здоров`я, неможливість безпосередньої участі в судових засіданнях та просив суд надати час для укладення угоди з представником (а.с. 97). Суд першої інстанції зміст цієї заяви до уваги не прийняв. 

Також суд не врахував, заяви представника позивача про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів справи. 

Указує, що висновок суду першої інстанції про повторну неявку позивача в судове засідання без поважних причин є помилковим.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи - адвокат Путілін Є.В. указує на те, що ухвала суду є законною обґрунтованою, оскільки позивач будучи належними чином повідомлений тричі не з`явився в судове засідання без поважних причин. 

Також у відзиві зазначено, що суд першої інстанції, з врахуванням двомісячного строку для проведення підготовчого засідання, правильно залишив позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника.

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали заяви, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 05 жовтня 2020 року.

У матеріалах справи відсутні відомості про вручення цієї ухвали позивачу. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить підпису ОСОБА_1 (а.с.33).

05 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 27 жовтня 2020 о 09 год. 40 хв. у зв`язку з неявкою позивача. Судову повістку про наступне засідання ОСОБА_1 отримав 08 жовтня 2020 року. 

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів. У клопотанні, окрім іншого, позивач просив суд взяти до уваги, що внаслідок хвороби він не може пересуватись та не має можливості брати особисту участь в судових засіданнях. Указував, що йому потрібно час для належного оформлення представництва його інтересів у суді. 

На підтвердження вказаних обставин позивач надав виписку із медичної карти стаціонарного хворого №8630 КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Розгляд справи відкладено на 19 листопада 2020 року.

18 листопада 2020 року представник позивача – адвокат Покоєвич А. О. подав клопотання у якому просив відкласти розгляд справи та надати йому можливість зняти ксерокопії з матеріалів справи. 

Отже, представником позивача було своєчасно повідомлено суд про причини неявки в судове засідання та заявлено клопотання про відкладення слухання справи, у задоволенні якого безпідставно відмовлено судом першої інстанції.

Викладене свідчить, що достатніх підстав вважати, що 19 листопада 2020 року мала місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин або повторне неповідомлення про причини неявки у суду не було, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Також заслуговують на увагу доводи позивача про його стан здоров`я та перебування у групі ризику у зв`язку із розповсюдженням коронавірусної хвороби (COVID-19) та установленням карантину.

Так, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, зокрема роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 16 грудня 1992 року «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Однією з аксіом цивільного судочинства є "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

У даному випадку слід врахувати, що у клопотанні від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зазначав, що внаслідок хвороби він не може пересуватись та не має можливості брати особисту участь у судових засіданнях. Указував, що йому потрібно час для належного оформлення представництва його інтересів у суді. 

Суд першої інстанції, отримавши клопотання ОСОБА_1 ці обставини не врахував, застосувавши надто суворе тлумачення процесуальної норми, що в свою чергу позбавило заявника права на доступ до суду, завадило розгляду його позовних вимог та відповідно є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладене свідчить, що ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не приймалось рішення по суті заявлених позовних вимог. 

Вимоги апеляційної скарги про ухвалення апеляційним судом рішення по суті заявлених позовних вимог задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Покоєвича Артема Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                 С. К. Медвецький

судді:                 С.Г. Копаничук 

       В. В. Оніщук