Номер провадження: 22-ц/813/5883/21 
Номер справи місцевого суду: 947/3782/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,- 

                                                   ВСТАНОВИЛА:       
ПРОЦЕДУРА:
В лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 гривень, щомісячно, але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 від спільних шлюбних відносин у них з відповідачем народилася дитина - ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з нею, вона самостійно займається вихованням доньки, її культурним та духовним розвитком.
Позивачка зазначила, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач нерегулярно сплачував аліменти, а згодом зовсім припинив, при цьому, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не було і зараз відповідач взагалі не надає матеріальну допомогу дитині, не зважаючи на те, що він працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача відмінне, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, у відповідача немає, тому відповідач має змогу утримувати дитину шляхом сплати аліментів на її користь.
24.03.2020 року від представника відповідача до районного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що відповідач позов визнає частково, в частині встановлення розміру аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, готовий підтримувати свою доньку як матеріально, так і приймати участь у її виховані.
Представник відповідача зазначав, що позивач тривалий час не визнавала ОСОБА_1 батьком своєї дитини, внаслідок чого він був вимушений у жовтні 2017 року звернутись до Київського районного суду м. Одеса з позовною заявою щодо визнання батьківства, і, за результатами розгляду його позовної заяви, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі №520/12620/17 від 01.06.2018р., яким визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зазначає, що ОСОБА_1 , зареєстрований та проживав до червня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територію, у зв`язку з чим був вимушений покинути постійне місце проживання, залишивши своє помешкання і налагоджений спосіб життя з постійним місцем роботи.
Представник відповідача стверджує, що на даний час, ОСОБА_1 ніде не працює, не зареєстрований як ФОП, не має ані постійного, ані періодичного доходу, що фактично унеможливлює взагалі можливості на даний час сплачувати аліменти, так як він фактично проживає завдяки матеріальної допомоги своїх друзів та інколи деяких підробіток.
На думку представника відповідача, позивач просив призначити сплату аліментів у твердій формі у розмірі 8000 грн. без будь-якого обґрунтування отримання відповідачем доходу, наявності у нього будь-якого майна та або здійснення ним будь-яких не підтверджених витрат, що у свою чергу є лише її бажанням без обґрунтування можливості відповідача здійснювати щомісячно зазначені виплати.
ОСОБА_1 на сьогоднішній день в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, намагається облаштувати своє власне життя, яке полягає у можливості мати постійну роботу (якої він лишися у зв`язку з вимушеним переселенням), а також не тільки мати заробіток для забезпечення мінімальних власних потреб, так і здійснювати допомоги власній дитині.
06.05.2020 року від позивачки ОСОБА_4 до канцелярії суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року позов  ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково. Стягнуто з  ОСОБА_5  на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2020 року й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В решті позовних вимог – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держав судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
27.10.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 рокуз ухваленням нового, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2020 року й до досягнення повноліття. В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 04.03.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН 
Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що з рішенням суду не погоджується та вважає його незаконним та необґрунтованим через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи.
Зокрема посилається на те, що суд не врахував його матеріальний стан, а саме:
- він був зареєстрований та проживав до червня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2 , що є тимчасово окупованою територію, у зв`язку з чим, вимушений був покинути постійне місце проживання, залишивши своє помешкання і налагоджений спосіб життя з постійним місцем роботи.
- на даний час, він не має місце роботи, не зареєстрований як фізична особа- підприємець, не має ані постійного, ані періодичного доходу, що фактично унеможливлює взагалі можливості на даний час сплачувати аліменти, так як він фактично проживає завдяки матеріальної допомоги своїх друзів та інколи деяких підробіток.
- на сьогоднішній день він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, намагаюсь облаштувати своє власне життя, яке полягає у можливості мати постійну роботу (якої позбавлений у зв`язку з вимушеним переселенням), а також не тільки мати заробіток для забезпечення мінімальних власних потреб, так і здійснювати допомоги власній дитині.
       Зазначає, що має борги в розмірі 25000 доларів США та він не є власником LEXUS і FORD Transit, так як передав їх за борги. Квартири придбані за кошти родичів, а тому не відповідають реальним обставинам справи.
       Заявник просить суд долучити та врахувати під час розгляду цієї апеляційної скарги розписки від 2017,2019,2020 років, що зазначені в Додатках до цієї скарги під номерами 1,2,7,8 та документи про наявність боргу за комунальні послуги, вказані в додатках №№ 5, 6.
       08.12.2020 року до апеляційної інстанції надійшов відзив представника позивачки в якому вона просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року відмовити у повному обсязі, рішення залишити без змін посилаючись на те, що рішення є законним та обґрунтованим.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька – ОСОБА_3 , про що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).
Згідно довідки за №165 від 10.02.2020 року, позивач - ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з нею проживає її донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, а їх донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2018 року, яке набрало законної сили 03.07.2018 року, визнано ОСОБА_1 батьком дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Матеріалами справи встановлено, що малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє, та за період з 01.01.2019 року по 03.03.2020 року хворіла на ГРВІ, гострий риніт, рото вірусна інфекція, отит, пара вірусна інфекція, стоматит, що підтверджується довідкою з КНП «Дитяча міська поліклініка №4», роздруківкою щодо придбаних лікарських засобів та фіскальними чеками (а.с. 58-64).
Окрім того, згідно довідки КНП «Дитяча міська поліклініка №6» малолітня - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хронічне захворювання – «щелкающий лигоментит правой кисти», що потребує оперативного втручання (а.с. 98).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 року, задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , а також інформацію щодо розміру грошових коштів, які на них зберігаються. Витребувано з Державної податкової служби України інформацію про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
23.06.2020 року Державна податкова служба України на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, надіслала на адресу суду відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 12.06.2020 року, зі змісту яких вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року складає 243,78 грн. (а.с. 91).
Крім того, 01.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив суд про те, що на ім`я ОСОБА_1 відкриті рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», однак залишок по них складає: 0,41 грн., 3,43 грн., 6,44 грн., 1,09 доларів США, 1,14 Євро (а.с. 93).
Відомостей про наявність у відповідача офіційних доходів матеріали справи не містять.
23.06.2020 року та 01.07.2020 року до канцелярії суду надійшли витребувані судом документи.
З довідки виданої МВС України вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належать автомобілі, а саме:
-FORD Transit, 2011 року випуску (дата реєстрації:01.12.2015 року, об`єм двигуна 2198);
-LEXUS IS250, 2012 року випуску (дата реєстрації: 10.09.2019 року, об`єм двигуна 2500).
З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 28.11.2018 року відповідач ОСОБА_1 придбав квартиру, за адресою:
- АДРЕСА_5 , в. 13;
- АДРЕСА_6 ;
- АДРЕСА_7 .
До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив розписки та просив їх врахувати під час розгляду скарги від 2017, 2019, 2020 років (а.с. 142, 143, 148, 149).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовну заяву та стягуючи з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 аліменти утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2020 року й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до 26 жовтня 2034 року районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо можливості виплати ОСОБА_1 аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі – 8000,00грн. щомісячно.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
За правилами, передбаченими ст. ст. 180 – 184, 192 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України  при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01.01.2020 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1779 гривень, з 6 років – 2218 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
У відповідності до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Враховуючи матеріальний стан ОСОБА_1 , відсутність інших утриманців, наявність у нього нерухомого майна придбаного в 2014, 2018, 2019 роках та наявність транспортних засобів, придбаних в 20154 та 2019 роках, судова колегія критично цінює твердження відповідача про тяжкий матеріальний стан.
Боргові розписки виходять за межі предмету доказування, а тому не є підставою для зменшення розміру аліментних зобов`язань. 
Визначаючи розмір аліментів, районний суд також врахував положення частини 3 ст. 182 СК України де визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід) і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні, так як судом враховано положення ст. 182 СК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 

        
Головуючий                                                        Л.А. Гірняк

Судді:                                                          С.М. Сегеда

Т.В.Цюра