ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 лютого 2021 року           справа №200/6698/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В. секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року (повний текст складено 09 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/6698/20-а (суддя І інстанції – Зеленов А.С.) за позовом Державного підприємства “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення №0001495704 від 12 лютого 2020 року, зобов`язання  вчинити певні дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

17 липня 2020 року позивач, Державне підприємство “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 12 лютого 2020 року №0001495704, яким ДП “Шахтоуправлління “Південнодонбаське №1” зобов`язано сплатити штраф у з податку на додану вартість у сумі 58827,47 грн.;  зобов`язати Головне управління ПС у Донецькій області провести коригування даних в єдиному кабінеті платника податків ДП “Шахтоуправлління “Південнодонбаське №1”, щодо зменшення нарахованої пені з податку на додану вартість у розмірі 191169,84грн по вказаним у додатку платежам до податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2020 року №0001495704.                     В обґрунтування позовних вимог зазначає, що  28 січня 2020 року за результатами проведеної камеральної перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області було складено акт №27/05-99-57-04/34032208 з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року за висновками якого податковим органом встановлено порушення строку сплаті суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16. п.57.1 сг.57. п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України.  14 лютого 2020 року підприємством було отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 12 лютого 2020 року №0001495704 про сплачу штрафу у сумі 58827,47 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання в сумі 294137,35 грн. з подачку на додану вартість.
Не погодившись із даним рішенням, ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське№1” звернулось зі скаргою від 18 лютого 2020 року №425 до Державної фіскальної служби України, про скасування спірного податкового повідомлення-рішення, яка рішенням відповідача від 12 лютого 2020 року №0001495704 була залишена без розгляду.
Вважає вказане податкове повідомлення-рішення прийнятим із суттєвим порушенням норм Податкового кодексу України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 200/6698/20-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 лютого 2020 року №0001495704, яким ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” зобов`язано сплатити штраф у з податку на додану вартість у сумі 58827,47грн. Зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області провести коригування даних в єдиному кабінеті платника податків ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1”, щодо зменшення нарахованої пені з податку на додану вартість у розмірі 191169,84 грн. по вказаним у додатку платежам до податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2020 року №0001495704.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за серпень 2015 року сплатив лише у грудні 2019 році: платіжними дорученнями відображеними у акті камеральної перевірки, термін визначений п. 102.1. ст. 102 ПК України не минув, оскільки повинен обчислюватись саме з дати фактичної сплати (погашення) узгодженої суму податкових зобов`язань - дати припинення здійснення платником неправомірної бездіяльності. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.          Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач - Державне підприємство “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” є юридичною особою, код ЄДРПОУ 34032208. Позивач як платник податків перебуває на обліку у Мар`їнській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області (Вугледарське відділення). Є платником податку на додану вартість.
18 вересня 2015 року ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року, щодо податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 11  557 081,00 грн/а.с.15-16/.
Контролюючий орган зараховував сплачені платником кошти в рахунок погашення податкового боргу за декларацією з ПДВ за серпень 2015 року згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, що сторонами не заперечується.
Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку позивача з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією за серпень 2015 року, за результатами якої складено акт від 28 січня 2020 року №27/05-99-57-04/34032208 /а.с. 10-11/.
Згідно висновку акту дані камеральної перевірки своєчасності сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість свідчать про порушення позивачем підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу в частині несвоєчасності сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій звітності.
На підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ш від 02 лютого 2020 року №0001495704, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 153, 1540, 1541, 1542, 1543, 1544, 1545, 1546, 1547, 1548,1548, 1549, 1556, 1562, 1564, 1566, 1567, 1568, 1569, 1570, 1573, 1573, 1574, 1576  календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 294137,35 грн. ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 58827,47 грн. /а.с.12/.
Крім того з облікової картки позивача по податку на додану вартість за 2019 рік вбачається нарахування пені за вищенаведеними сплатами на суму 191169,84 грн.
Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 23 квітня 2020 року №13182/6/99-00-08-05-05-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін/а.с.25-26/.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).
Згідно пункту 202.1. ст. 202 Податкового кодексу звітним (податковим) періодом (по податку на додану вартість) є один календарний місяць.
Відповідно до п.п. 203.1 та 203.2ст. 203 вказаного Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Статтею 87 Податкового Кодексу України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.
За приписами п. 87.9 даної статті у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, в силу імперативних вимог вказаних норм Податкового кодексу України контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує платник податків, який має податковий борг, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Щодо оскарженого податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 111.2 ст. 111, п. 113.3 ст. 113, п. 116.1 ст. 116 вказаного Кодексу за порушення законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлюється фінансова відповідальність, яка застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 вказаного Кодексу, яка регулює питання порушення правил сплати (перерахування) податків, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Оскаржене податкове повідомлення-рішення винесено за порушення, що були встановлено в ході камеральної перевірки.
Відповідно до п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Пунктом 76.3 ст. 76 даного Кодексу визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Згідно з п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, якою встановлені строки давності та їх застосування, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 102.2 ст. 102 Кодексу визначено, що грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо:
- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;
- посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
Існування щодо позивача обставин, про які йдеться в п. 102.2 ст. 102 Податкового кодексу України, судом не встановлено.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Отже застосований оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штраф є грошовим зобов`язанням позивача, на яке розповсюджується приписи статті 102 цього Кодексу.
Граничний строк подання платником податків податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року – 21 вересня 2015 року, граничний строк сплати податкового зобов`язання 30 вересня 2015 року, і з огляду на вказані положення законодавства, відповідач мав право провести камеральну перевірку платника податків не пізніше закінчення 1095 днів з вказаної дати.
В порушення вимог законодавства контролюючий орган поза межами встановлених Кодексом строків (1095 днів) – 28 січня 2020 року провів перевірку позивача та за результатами такої перевірки 12 лютого 2020 року застосував штраф, чим вийшов за межі наданих повноважень.
Вказані порушення призвели до неправомірного накладення на позивача штрафу, з огляду на що податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу у сумі 58827,47 грн. підлягає скасуванню.
Крім того, позивачем ставиться питання про зобов`язання відповідача зменшити нараховану пеню з податку на додану вартість у розмірі 191169,84 грн.
Підпунктом 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 129.3.1 статті 129 ПК України передбачено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. 
Пункт 131.2. ст. 131 ПК України визначає, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Алгоритм визначення сум грошових зобов`язань міститься в статті 54 ПК України та передбачає самостійне обчислення платником податку суми податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, шляхом зазначення у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу або визначення грошового зобов`язання контролюючим органом. При цьому, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 статті 54 ПК України).
Приписи податкового кодексу України надають право податковому органу нараховувати пеню та у встановлених випадках перерозподіляти грошові кошти сплачені позивачем в порядку черговості виникнення податкового боргу. Проте, обов`язку виносити окреме податкове повідомлення-рішення на суму нарахованої пені заст. 129 ПК України не встановлено.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 07.04.2016 року № 422 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року за № 751/28881 передбачено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; (п.1 Розділ І. Загальні положення).
ІКП відкриваються автоматично кожному платнику у разі: нарахування сум грошових зобов`язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, самостійно визначених платником (за фактом надходження податкових декларацій, розрахунків, уточнюючих розрахунків) (п. 2 ч. 1 “Порядок ведення інтегрованої картки платника”, розділ ІI. “Інтегрована картка платника”).
Абзаци 4, 7 п. 1 глави 1 Розділу VI Порядку № 422, визначають, що при нарахуванні чергової частки розстрочення (відстрочення) сум податкового боргу в ІКП відбувається нарахування пені за несвоєчасну сплату на суму нарахованої частки податкового боргу за період з 91-го дня після останнього дня граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом України, і по дату надання розстрочення (відстрочення) податкового боргу (у випадку, коли податковий борг виник в результаті несплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного у поданій ним звітності), а з наступного дня після початку дії розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або наступного дня після граничного строку сплати чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) розпочинається нарахування процентів, які нараховуються по день фактичного погашення чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) включно.
Отже, нарахування пені здійснюється в автоматичному режимі та пов`язано з фактом несплати у встановлений строк суми самостійно узгодженого зобов`язання.
Відповідно до п. 42-1.2. ст.42-1 ПК України, електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та нормативно-правовими актами, що прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу, законами з питань митної справи, в тому числі, шляхом перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані системи електронного адміністрування реалізації пального, а також одержання такої інформації у вигляді документа, який формується автоматизовано шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням електронного підпису посадової особи контролюючого органу та печатки контролюючого органу.
З наведеного вбачається, що пеня на суму узгодженого податкового зобов`язання  нараховується в силу вимог закону, процес нарахування здійснюється в автоматичному режимі, про стан, розмір нарахування пені платник може дізнатись, зокрема, скориставшись електронним кабінетом.
Оскільки камеральна перевірка була здійснена з порушенням строків передбачених на її проведення, то пеня нарахована із порушенням статті 129 ПК України, ІКП позивача підлягає коригуванню шляхом зменшення нарахованої пені з податку на додану вартість у розмірі 191169,84  грн. по вказаним у розрахунку до податкового повідомлення рішення від 12 лютого 2020 року № 0001495704.
За приписами пункту 129.2. статті 129 Податкового кодексу разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
За таких обставин вимога позивача стосовно зменшення пені також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно з частинами першою та другою  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.
Враховуючи викладене, суд задовольняє позов та визнає протиправними та скасовує податкове повідомлення-рішення 12 лютого 2020 року № 0001495704, і зобов`язує відповідача зменшити нараховану пеню у розмірі 191169,84  грн.          
Колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 03.04.2020 у справі № 640/1091/19,  оскільки у вищезазначеній справі правова позиція Верховним Судом висловлювалась за інших фактичних обставин ніж в даній справі, а саме, до погашення податкового боргу платником податку не минуло 1095 днів з дня узгодження грошового зобов`язання, за яким виник податковий борг. Так само вказаний строк давності не минув з дати погашення податкового боргу платником податку до прийняття контролюючим органом рішення про накладення штрафу.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 200/6698/20-а - залишити без задоволення.  
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 200/6698/20-а - залишити без змін.         
Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    А.В. Гайдар