П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  296/534/20 
                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сингаївський О.П.  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
04 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 жовтня 2020 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ДПП НП України в особі інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП НП України Дякевича Вадима Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Дякевича В.О. серії ДП18 №531870 від 11.01.2020 про накладення стягнення у справі про адміністративні правопорушення, передбаченні за ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. 
Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково: постанову від 11.01.2020 року серії ДП18 №531870 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративні правопорушення, передбаченні ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасовано. В задоволенні позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративні правопорушення, передбаченні ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 11.01.2020 інспектором №2 батальйону №4 БУПП в Житомирській області ДПП Дякевичем В.О. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.121, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 16). У постанові вказується на те, що 11.01.2020 о 10 год. 40 хв. в м. Житомирі по вул. Івана Мазепи, 155, позивач керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим, також під час руху користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, також на лобовому склі тріщина в зоні дії склоочисників та на законну вимогу не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив ПДР України.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так як відповідач не оскаржив рішення суду першої інстанції у частині скасування його постанови про накладення стягнення в справі про адміністративні правопорушення, передбаченні ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, то у відповідності до вимог ст. 308 КАС України колегія суддів не може вийти за межі апеляційної скарги, і тому рішення у цій частині не переглядається.
За змістом ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, ПДР, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
В силу ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що він не вчиняв адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, 126 КУпАП, оскільки під час руху він був пристебнутий паском безпеки, засобами мобільного зв`язку не користувався, а також пред`явив інспекторові документи на автомобіль та посвідчення водія в розгорнутому виді, при цьому відмовився віддати їх інспекторові в руки. Також зазначив, що технічна несправність у виді тріщини на лобовому склі автомобіля в зоні дії склоочисників не зазначена законодавцем у розділі 31 ПДР України як несправність, за наявності якої заборонено експлуатувати транспортний засіб, отже не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Інспектор патрульної поліції, не перевіривши вказані обставини, склав відносно нього постанову про адміністративне правопорушення.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).
Вимогами ст. 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання щодо правильного складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
В силу ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.121 КУпАП.
Позивач заперечує скоєння правопорушень, які йому інкримінуються, при цьому представник позивача пояснив суду, що він заперечував це і під час винесення інспектором спірної постанови.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно п.2.3.А ПДР перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Також згідно ДСТУ 3649:2010 «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», а саме пункту 6.8.5 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
За змістом ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
З оглянутого диску із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора встановлено, що після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор повідомив про причину його зупинки відеофайл №20200111194337000022, в подальшому повідомив про початок розгляду справи та роз`яснив позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП що підтверджується відео файлом № 20200111194517000027. Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того, самостійно неодноразово підтверджував, що на належному йому транспортному засобі дійсно є тріщина на вітровому склі відео №20200111194517000027 (01 хв 10 сек), також на відео № 20200111194456000026 (01 хв 02 сек) зафіксовано факт відмови пред`явлення реєстраційних документів на транспортний засіб.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП підтверджено відповідними доказами та інспектор чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступків.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.